OBH 3206/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Kapcsolódó ügy az OBH 3218/2003
Előadó: Kasztovszkyné dr. Szűcs Éva
Az eljárás megindulása
A panaszos az ózdi martinsalak építési felhasználása miatt életveszélyessé vált lakóház-ingatlana utáni kárenyhítés elmaradása, és az ingatlant terhelő hitelhátralék mérséklésére benyújtott kérelme elutasítása miatt panasszal fordult az országgyűlési biztoshoz.
Az ügyben az Alkotmány 13. § (1) bekezdésében deklarált tulajdohoz való jog és az Alkotmány 57. § (5) bekezdésében biztosított jogorvoslathoz való jog sérelmének a gyanúja miatt vizsgálatot indítottam.
A vizsgálatom során megkerestem a belügyminisztert és az egészségügyi, szociális és családügyi minisztert. A belügyminiszter arról tájékoztatott, hogy a martinsalak felhasználásával készült lakóépületek újjáépítésével, helyreállításával kapcsolatos munkák koordinálását ellátó kormánymegbízottat az új Kormány tisztségéből felmentette, és a Kormányzati Ellenőrzési Hivatal folytat jelenleg vizsgálatot, amelynek a befejezéséig a kért információkat nem tudja megadni.  E miatt a vizsgálatomat felfüggesztettem.
A vizsgálatom folytatása során – az ellenőrzés akadályát jelentő tájékoztatás, az üggyel kapcsolatos egyéb információk és iratok megismerését követően – a következő tényállást állapítottam meg.
A megállapított tényállás
A panaszos 2001. szeptember 15-én kelt kérelmében a martinsalakból épült ingatlana életveszélyes állapota miatt kártalanítás megállapítását, és készpénzben történő kifizetését kérte a Miniszteri Kabinet kormánymegbízottjától.
Kérelmében előadta, hogy tudomása szerint a Kormány az ún. salaklakások problémájának a megoldását állami támogatás biztosításával segíti. Ismertette az ingatlan építésére és a jelenlegi műszaki állapotára vonatkozó főbb adatokat. A kérelméhez mellékelte a szakértői vizsgálatok eredményét, valamint az illetékes települési önkormányzat jövedelemigazolását, rászorultsága bizonyítására. A kormánymegbízott 2001. október 24-én levélben arról tájékoztatta a panaszost, hogy a vonatkozó kormányhatározat szerint támogatásra nem jogosult, mivel további lakástulajdonnal rendelkezik, és a lakáscélú állami támogatásokról szóló jogszabály rendelkezése alapján sem részesíthető állami támogatásban.
A Szociális és Családügyi Minisztérium a panaszosnak a hitelhátralék mérséklése iránti kérelmét a 105171-2/2001-3020. számú határozatában azzal az indokkal utasította el, hogy nem a hitelszerződéssel érintett ingatlanban lakik.
A rendelkezésemre álló iratok alapján megállapítottam, hogy a Pénzügyminisztérium megbízása alapján az Építésügyi Minőségellenőrző Innovációs KHT (a továbbiakban: ÉMI KHT) szakértői vizsgálatot végeztek a panaszos ingatlanán. A vizsgálat célja a kohászati salakanyag beépítése miatt keletkezett épületkárok megállapítása, és a szükséges veszélyelhárítási, illetve a helyreállítási intézkedések elvi szintű meghatározása volt. Az ÉMI KHT – többek között – megállapította, hogy az épület alapja, a lábazati falak, a koszorúk és az aljazatbetonok martinsalak tartalmú monolit betonból készültek. A teherhordó főfalak repedései alapján feltételezhető, hogy a falazóblokkok is tartalmaznak kohászati salakot. A helyszíni szemle alkalmával az épület lakatlan volt.
A szakértői javaslat szerint a lakóépületet le kell bontani oly módon, hogy az újjáépített épületben martinsalak tartalmú beton nem maradhat. A szakértői vélemény – megalapozottnak találva az Ózd Városi Polgámesteri Hivatal 61908-36/MÜSZ/95. számú bontási határozatát, amely a lakóházat életveszélyesnek nyilvánította – az épületet „E” (Életveszély azonnali bontás) kategóriába sorolta. A bontási, illetve az újjáépítési munkák becsült vállalkozói árát nettó 11.136 millió Ft-ban határozta meg a szakvélemény.
Az 1983-ban épült, majd az 1987-89-es években bővített lakóépület a panaszos és néhai férje tulajdonát képezte. A panaszos férje hagyatéki vagyonát gyermekei, mint törvényes örökösei örökölték, a panaszos özvegyi haszonélvezeti jogával terhetlen a 921/1998/2. számú közjegyzői hagyatékadó végzés alapján.
A panaszos – az 1999. május 28-án kelt 34-254/1999. számú ózdi földhivatali határozat alapján – egy másik házas ingatlan tulajdonjogát is megszerezte, amely állandó bejelentett lakása 1998. október 12-től. A hivatkozott ingatlanra édesanyja holtig tartó haszonélvezetét jegyezte be a földhivatal a szerződés alapján.
Az érintett alkotmányos jog
•	1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelenlévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.
Az ügy jogszabályi háttere
•	1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.);
•	12/2001. (I. 31.) Korm. rendelet a lakáscélú állami támogatásokról;
•	66/2001. (IV. 20.) Korm. rendelet a lakáscélú hitelhátralékok terheinek mérséklésével kapcsolatos feladatokról;
•	40/2003. (III. 27.) Korm. rendelet az ózdi martinsalak felhasználásával készült lakóépületek tulajdonosainak kárenyhítésére.
Az állami irányítás egyéb jogi eszközei
•	1085/2001. (VII. 25.) Korm. határozat;
•	1136/2002. (VIII. 7.) Korm. határozat;
•	1177/2002. (X. 10.) Korm. határozat. 
A vizsgálat megállapításai
I.
A Kormány az 1085/2001. (VII. 25.) számú határozatában megállapította, hogy a volt állami tulajdonú és jogutód nélkül megszűnt Ózdi Kohászati Művek Salakfeldolgozó Üzeme által forgalmazott martinsalak felhasználásával épült lakóházakban olyan jelentős károk következtek be, amelyek miatt a lakóházak helyreállítása vagy bontása is indokolttá vált. 
A károsult alacsony jövedelmű és a károsult nyugdíjas családok a helyreállításra, az életveszélyes épület esetében a lakhatásuk feltételeinek biztosítására önerőből nem képesek, ezért a Kormány önként kötelezettséget vállalt a rászorult tulajdonosok támogatására.
E szerint mindazon lakástulajdonos akinek – a szakértői vizsgálat megállapítása szerint – az ózdi martinsalak felhasználása miatt az építési engedéllyel épített, lakott lakását kár érte, bizonyos feltételek megléte esetén, támogatásban részesül.
A kormányhatározat szerint az életveszélyes, bontásra ítélt vagy már elbontott lakóépület miatt – többek között – használt lakás vásárlása esetén a vételi ár 80 %-át a Kormány vissza nem térítendő támogatásként megtéríti az arra rászoruló károsultnak [1. a.) pont utolsó fordulat].
A kormányhatározat azt is kimondta, hogy kik tekinthetők rászorultnak a család és az egyedülálló személy esetében, továbbá az építendő vagy vásárolandó épület (lakás) költségei tekintetében megállapította azt a mértéket, amelynek figyelembevételével még támogatás adható.
A kormányzati célkitűzést, a jogosultság és a támogatás feltételeit elemezve megállapítható, hogy nem lehetett a panaszossal szemben kizáró körülmény, hogy a már 1995-ben életveszélyessé nyilvánított ingatlana helyett másik, használt ingatlant vásárolt és oda elköltözött. A szakértői vélemény egyértelműen megállapította, hogy az ingatlanban életveszélyt előidéző károk a martinsalak felhasználásával történt építés miatt következtek be, és azok az ingatlan helyreállításával sem voltak megszüntethetők.
Az 1980-as évektől Ózd környékén és Észak-Heves megyében a martinsalakból épült házak folyamatosan veszélyhelyzetet jelentettek, és jelentenek ma is, azonban az állami kárenyhítésről csak legelőször 2001-ben döntött a Kormány.
Mindezek alapján - álláspontom szerint - a volt kormánymegbízott tévesen utasította el a panaszost csupán azért, mert az életveszélyes ingatlana helyett önerőből korábban másik lakást vásárolt.
Szakmailag hibás indokolásnak tartom továbbá a lakáscélú állami támogatásokról szóló 12/2001. (I. 31.) Korm. rendeletre történő hivatkozást, amely szerint a jogszabályban meghatározott feltételeknek a panaszos nem felelt meg, mivel a hivatkozott kormányrendelet a házasok, többgyermekes fiatal családok, más arra rászorultak lakásigénye kielégítéséről rendelkezik. A jogszabály eltérő szabályozási tárgyköre miatt a kormányrendelet alkalmazása a panaszos esetében ugyanis fel sem merülhet.
Megállapítottam, hogy a panaszos a döntésről csak tájékoztató levelet kapott, amelyben jogorvoslati lehetőséget nem biztosítottak a számára. 
Mindezek alapján a konkrét ügyben a kormánytámogatás elbírálása során a volt kormánymegbízott eljárása az Alkotmányban biztosított tulajdonhoz való joggal és a jogorvoslathoz való joggal összefüggésben alkotmányos visszásságot okozott. 
Az egyes katasztrófák enyhítésével kapcsolatos eljárásokra vonatkozóan indokoltnak tartom jelezni; az országgyűlési biztosok már korábban is megállapították, hogy a károsultakat megillető jogoknak kormányhatározattal történő szabályozása az Alkotmányban deklarált jogorvoslathoz való joggal és a jogalkotás rendjével kapcsolatos szabályozással összhangban visszásságot okoz.
Az ózdi martinsalak felhasználásával készült lakópületek tulajdonosainak a kárenyhítésével kapcsolatban ez a jogalkotási anomália megszűnt, mivel a közelmúltban a Kormány megalkotta a 40/2003. (III. 27.) Korm. rendeletét. A támogatás odaítélésének eljárását tehát már jogszabály szabályozza, amely szerint a támogatás odaítéléséről a települési önkormányzat jegyzője dönt.
A hatáskörnek a jegyzőhöz való telepítésével az ügyek intézése államigazgatási útra terelődött, ezzel megteremtődtek mindazok a jogi garanciák, amelyek az államigazgatási eljárást jellemzik, így megnyílt a jogorvoslati út igénybevételének a lehetősége is.
A kárenyhítési feladatok ellátására létrehozott kormánymegbízotti intézmény megszűnése miatt, valamint figyelembe véve a jogszabály megalkotásával kialakult új, jogi helyzetet, a megállapított alkotmányos visszásság orvoslására – az országgyűlési biztos jogkörében – nem látok lehetőséget, ezért kezdeményezést, ajánlást nem teszek.
A hivatkozott jogszabály alapján ugyanakkor   f el k é r e m     az ingatlan fekvése szerinti Farkaslyuk Önkormányzat jegyzőjét, hogy a panaszos támogatás iránti kérelmére tegye meg a szükséges intézkedéseket.
Mellékelten megküldöm a Belügyminisztérium által rendelkezésemre bocsátott iratokat az eljáráshoz azzal, hogy azok esetleges kiegészítésének a szükségességéről a panaszost tájékoztatni szíveskedjék.
II.
A panaszosnak a hitelhátralék mérséklése iránti kérelmét elutasító határozatot az egészségügyi, szociális és családügyi miniszter – megkeresésem alapján – saját hatáskörben felülvizsgálta. Az eljárása során megállapította, hogy a lakáscélú hitelhátralékot terheinek mérséklésével kapcsolatos feladatokról szóló 66/2001. (IV. 20.) Korm. rendelet szerint az ingatlanban lakónak minősül az adós akkor is, ha természeti katasztrófa miatt ténylegesen nem tartózkodik az ingatlanban. Az ingatlan helye szerinti község jegyzőjének a jogszabályban meghatározott körülményeket igazoló tájékoztató adata, adatrögzítési hiba miatt figyelmen kívül maradt a döntés meghozatala során, a kérelem ezért került elutasításra.
A fentiekre tekintettel a 134266-2/2002-3020. számú határozatával az elutasító határozatot a miniszter módosította, és a kérelem benyújtásakor fennálló hitelhátralék 70 %-ára hátralékmérséklési támogatást állapított meg a panaszos részére.
A miniszter tájékoztatását és a panaszos kérelmének az elintézését tudomásul vettem.
Mindezek alapján a panaszt a hitelhátralékot érintő részében megoldottnak és okafogyottnak tekintem.

Budapest, 2002. május 20.

Lenkovics Barnabás