OBH 2591/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Izafé Éva 
Az eljárás megindulása
A panaszos beadványában a Győr-Moson-Sopron Megyei Ügyvédi Kamara (Területi Kamara) határozatát, illetve a panaszos megbízása alapján eljáró ügyvéd eljárását kifogásolta.  
A határozat az Alkotmányban deklarált tulajdonhoz, valamint a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye és tisztességes eljáráshoz való jog megsértésének gyanúja miatt indult.
A megállapított tényállás
A panaszos lakásvásárlási hirdetésére a mobiltelefonon jelentkező eladótól – a forgalmi értéknél kedvezőbb áron – 2001. 01. 19-én ügyvédi közreműködéssel vásárolt lakást Sopronban. A jogügylet lebonyolításával megbízott ügyvédnő – a panaszos állítása szerint – nem járt el körültekintően, nem győződött meg az „eladó” személyi adatainak valódiságáról, a bemutatott okmányokról fénymásolatot nem készített, bár tudomása szerint a Magyar Ügyvédi Kamara ajánlásában ez szerepel. Ugyancsak elmaradt a személyi igazolványban található és a szerződésen készült „eladói” aláírás egybevetése. A panaszos számára már napokon belül, 2001. 01. 23-án nyilvánvalóvá vált, hogy csalás áldozata lett, mivel, mint utóbb kiderült az eladó csupán bérelte a kérdéses ingatlant, és annak valódi tulajdonosa azt egyáltalán nem kívánta eladni. Amikor a bűncselekmény kiderült, a panaszos azonnal rendőrségi feljelentést tett, de előtte még tájékoztatta az ügyvédet a csalásról, aki a további teendőkre nézve semmilyen választ nem adott. A panaszos véleménye szerint, ha az ügyvéd nagyobb gondossággal járt volna el, talán nem került volna ilyen helyzetbe. Az ügyvéd ezt követően az ügyvédi díjat visszaadta a panaszosnak. A panaszos azt is előadta, hogy az ő esetét megelőzően Sopron városban egy hónapon belül már két eset történt, és mindkettőre január elején fény derült, így nem tudja megérteni, hogy az ügyvédek miért nem értesítették ilyen esetben egymást, illetve a kamarát a további esetek megelőzésére. A panaszos számára az sem világos, hogy ha semmilyen garancia nincs az ilyen esetek elkerülésére, akkor az állampolgároknak miért kell ügyvéddel készíttetni az adásvételi szerződéseket? Azt a kérdést is feltette, hogy mit jelent az ügyvédi felelősség? Miért nem kötelezhetők az ilyen ügyekben kártérítésre? A panaszos egyedülálló özvegyasszony, akinek a havi keresetén kívül nincs és nem is volt más jövedelme. Szülei egész életén át összegyűjtött pénze, az öröksége úszott el ezen az ügyön. Gondját az adóbevallással kapcsolatos problémák is fokozták, mivel nem tudta igazolni, hogy örökségét ingatlanvásárlásba fektette, ezért közel 400 ezer forint személyi jövedelemadó kötelezettsége keletkezett. Erre vonatkozóan az állampolgári jogok országgyűlési biztosának általános helyettese adott választ az OBH 1171/2002. számon. 
A panaszos feljelentést tett a Soproni Városi Rendőrkapitányságon. Az ügyvédnő eljárásával, illetve mulasztásával kapcsolatos panaszt a Területi Kamara elutasította. Indokolásában arra hivatkozott, hogy az ügyvédnő a szerződés aláírásakor elkérte a személyi igazolványt az eladótól, egyeztette az adatokat, különösen a születési adatot, mivel a panaszos-vevőtől kapott adat nem egyezett meg a tulajdoni lapon szereplővel, továbbá felírta az igazolvány számát az aktaborítóra. Az adókártya alapján kontrollálta az adóazonosító jelet és még beírta a születési helyet. 
A Területi Kamara határozata értelmében téved a panaszos, amikor azt állítja, hogy az ügyvéd nem kérte el az adókártyát, mivel mind a személyi igazolványt, mind a kártyát elkérte, azonosította. Addig a panaszos és a testvére folyamatosan beszélgettek az eladóval.
Az ügyvéd fénymásolatot nem készített, erre nem is volt szükség. Igaz, hogy a nyomozást segítené, de a vevő panaszát nem oldaná meg. A fénymásolat készítésének megkövetelése lehetetlen helyzetet teremtene. Gyakran, ha vidékre kell menni szerződést készíteni, ott ez kivitelezhetetlen. A személyazonosság megállapítására a fényképes személyi igazolvány, illetve az útlevél szolgál. A határozat azt is tartalmazza, hogy az ügyvéd előadása szerint az eladót a vevő hozta, mindig ő tárgyalt vele, így a szükséges kontrollon túl őt felelősség nem terheli. A határozat kimondja, hogy a panaszolt ügyvéd az adásvételi szerződés megkötésénél szabályosan járt el, az adatokat leegyeztette, további részletes vizsgálatra nincs lehetőség. Az adott esetben a fénymásolat elkészítése is legfeljebb csak az ezt követő eljárásban nyújthatna segítséget, de nem reparálja a panaszos gondjait. 
Az eljárás során megkeresett Magyar Ügyvédi Kamara (MÜK) megküldte a 8/1999. (III. 22.) MÜK szabályzatát az ügyvédi hivatás etikai szabályairól és elvárásairól. A szabályzat „okiratszerkesztés” fejezetében az szerepel, hogy az ügyvéd köteles a szerződő felek személyazonosságáról meggyőződni.
A Területi Kamara határozatára reflektálva meg kell jegyeznem, hogy az igazolványokról való másolat készítése tárgyában más álláspontot is ismerek. Az Országgyűlés egyik albizottsági ülésének meghallgatása alkalmával kamarai tisztségviselő felelősségteljesen nyilatkozott ebben a kérdésben. Azt mondta, hogy a megnyugtató megoldás az lenne, ha a szerződő felek hozzájárulásával minden esetben másolat készülne a személyi okmányról. A másolat készítése - a felek hozzájáruló nyilatkozatával - számos ügyvéd esetében ma is állandó gyakorlat. A másolat készítése azért is kézenfekvő, mert ha netán a személyi igazolvány nem megfelelő, hamisított, akkor utólag a rendőrség számára - a fénykép meglétével – lehetőség nyílhatna az azonosításra. A MÜK ezért módosítani tervezi szabályzatát és az elnökség azt fogja javasolni, hogy az ügyvéd a megbízás megadásakor mind az eladótól, mind a vevőtől kérjen hozzájárulást ahhoz, hogy a személyi igazolványokról másolat készülhessen. Ha az ügyvéd azt látja, hogy az eladó vonakodik ezen engedély megadásától, akkor ez már egy olyan gyanúra okot adó körülmény, mely további vizsgálódást tesz szükségessé. A személyi igazolványok leellenőrzését - mint a kamarai tisztségviselő kifejtette - csak a sajátos eszközeikkel tudják megtenni, mégpedig azokkal az eszközökkel, amelyek az egyszerű szemrevételezés alapján állnak a rendelkezésükre: ha elmosódott, ha eláztatott, ha lóg a fénykép, ha a szárazbélyegző és a fényképen lévő bélyegző elcsúszott, tehát ha bármi olyan körülmény van, ami valami gyanúra okot ad, akkor természetesen meg kell tenniük a szükséges intézkedéseket.
Az ügy jogszabályi háttere
•	1998. évi XI. törvény az ügyvédekről
Anyagi felelősség
10. § (1) Az ügyvéd a tevékenysége körében okozott kár megtérítéséért a Polgári Törvénykönyv (Ptk.) szerint felel.
(2) Az ügyvéd az ügyvédi tevékenysége körében okozott károk megtérítésére köteles felelősségbiztosítási szerződést kötni, és azt ügyvédi tevékenységének tartama alatt fenntartani.
(3) Az ügyvéd felróhatóság hiányában is felelősséggel tartozik a visszaszolgáltatási vagy elszámolási kötelezettséggel átvett pénzért és értéktárgyért. Mentesül a felelősség alól, ha bizonyítja, hogy a hiányt elháríthatatlan külső ok idézte elő.
Fegyelmi vétség
37. § Fegyelmi vétséget követ el az az ügyvéd,
a) aki az ügyvédi tevékenység gyakorlásából eredő, jogszabályban, illetve az etikai szabályzatban meghatározott kötelességét vétkesen megszegi, vagy
b) akinek az ügyvédi tevékenységen kívüli vétkes magatartása az ügyvédi kar tekintélyét csorbítja.
Az érintett alkotmányos jog
•	1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam (a jogbiztonsággal és a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben).
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
A vizsgálat megállapításai
A vizsgálat során megállapítottam, hogy a panaszos által az ügyvédnek szóban előadott aggályai, ti. az alacsony ár miatti félelme, és az, hogy egyes csalók egy ingatlant egyszerre több személynek is értékesítettek, nem szerepelnek az ügyvéd által készített tényvázlatban. Az ügyvéd azon javaslata, hogy a pénz egy részét a panaszos tartsa vissza, amíg a tulajdoni lapra rákerül a széljegy, nem valósult meg. Tekintettel arra, hogy a lakás tulajdoni lapját a panaszos-vevő közvetlenül a szerződéskötés előtt szerezte be, az ügyvéd helyesen járt el, amikor ezt elfogadta, mivel az etikai szabályzatban foglaltaknak ez a gyakorlat megfelel.
A fenti tényállás mellett nem lehet rekonstruálni, hogy az ügyvéd az okmányok alapos tanulmányozását elvégezte-e, és bizonyos aláírásokat összehasonlított-e, tekintettel arra, hogy az ügyvéd állítása szerint minden maradéktalanul megtörtént, míg a panaszos azt állítja, hogy nem.
Ilyen bizonyítást az országgyűlési biztos nem folytathat, ez egy fellebbviteli kamarai eljárás vagy bírósági felülvizsgálat tárgya lehetne, akkor, ha a panaszos az ügyvédi felelősségbiztosítás alapján kívánná kára megtérítését követelni. Egy alapos, tényfeltáró vizsgálat eredménye lehet az, hogy a kamarai álláspont megismerésével a Magyar Ügyvédek Biztosító és Segélyező Egyesületének elnöke a körülményeket értékeli, különös tekintettel arra, hogy a nagyon alapos és a későbbi visszásságokra is gondoló ügyvédi tevékenység során már most van példa arra, hogy az ügyvéd – előzetes engedély birtokában – nem csak szemrevételezéssel és adategyeztetéssel vizsgálja az okmányokat, hanem arról másolatot is készít. Ha a vizsgált ügyben a panaszos aggodalmait figyelembe véve az ügyvéd ilyen biztosítékokat készít, elképzelhető, hogy másképp alakul az a súlyos csalással végződő eset, melyben a panaszos pár nap leforgása alatt közel 6 millió forintját veszítette el.
Az úgynevezett lakásmaffia tevékenység szinte az ország valamennyi pontján hozta lehetetlen helyzetbe a becsapott, kiszolgáltatott állampolgárokat. Azt is el kell mondani, hogy számos esetben a legkörültekintőbb ügyvédi közreműködés mellett sem volt megakadályozható a bűncselekmény, figyelemmel a szinte tökéletes minőségű hamis okmányokkal megjelenő ál-eladókra, és a sokszor ál-eladó és ál-vevő együttes fellépésére, és arra a számtalan variációjú elkövetési módra, amely esetekből a Parlamenti Bizottság előtt 400 ügy került regisztrálásra.
Az összes körülmény ismeretében az lenne elfogadható, ha a MÜK a soproni panaszos ügyét – amennyiben erre az eltelt időre való tekintettel még mód van – áttekinti és a vizsgálat eredményeként a biztosító felelősségvállalásával a panaszos kárának megtérítését kezdeményezi.
A pontos tényállás érdekében rögzíteni kell, hogy a panaszos helyesen tette volna, ha fellebbezésével a MÜK segítségét kéri, de ez a lépés elmaradt. A kamarai köztestületi kétfokú eljárás ismeretének hiányában csak azon pontokra tudtam rámutatni, amelyek elősegíthették volna azt, hogy a panaszos nagyobb eséllyel bizonyíthassa a szóban előadott félelmek rögzítésének fontosságát.
A kétfokú kamarai döntés hiányában a területi kamara eljárása és ezen keresztül az ügyvéd közreműködésével összefüggésben az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságok teljes feltárása nélkül, arra kívántam rámutatni, hogy a tulajdonhoz való jog, valamint a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság sérelmének veszélye felmerült.
Az ügyben a hivatkozott alkotmányos jogok tiszteletben tartása és érvényesülése érdekében a fentiek miatt kezdeményezéssel nem élek, de felkérem a Magyar Ügyvédi Kamara elnökét és a Győr-Moson-Sopron Megyei Ügyvédi Kamara elnökét, hogy a panaszos ügyének áttekintését követően fontolják meg a Magyar Ügyvédek Biztosító és segélyező Egyesülete elnökéhez való fordulás lehetőségét, elősegítve ezzel a panaszos érveinek figyelembevételét, végső soron kárának megtérülését. Mindez az adott ingatlan-forgalmi helyzetben általában elvárható ügyvédi gondosság mértékének – a MÜK által is indokoltnak tartott – szigorítását is jelentené.
A területi és az országos kamara elnökének visszajelzését megköszönöm.

Budapest, 2003. április 

Lenkovics Barnabás