OBH 2471/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: Dr. Szécsi Mária

Az eljárás megindítása
	Dr. Magyar Bálint országgyűlési képviselő a 2002. április 19-én érkezett panaszában azt kifogásolta, hogy: "az oktatási miniszter a 2002. évi választások első fordulóját követően nem tett eleget a közoktatásról szóló - többször módosított - 1993. évi LXXIX. törvény 92-93. §-ában szabályozott ágazati irányítási feladatainak. E mulasztása azáltal valósult meg, hogy a rendelkezésére álló eszközökkel nem adott egyértelmű, világos, félreérthetetlen tájékoztatást az iskolák fenntartóinak és igazgatóinak, továbbá pedagógusainak arra vonatkozóan, hogy az országgyűlési választásokkal kapcsolatos állampolgári  jogok gyakorlása során milyen szerepe lehet az iskoláknak. Nem tette meg továbbá a szükséges intézkedéseket az oktatási miniszter akkor sem, amikor egyértelművé vált, hogy egyes iskolákban az intézmény vezetése, illetőleg a pedagógusok szándékosan és durván megsértették a tanulók személyiségi jogait, a hátrányos megkülönböztetésre vonatkozó tilalmat, a családi élethez, magánélethez való jogot."
	Tekintettel arra, hogy a panaszban leírtak a tanulók és a szülők alkotmányos jogait érintik, az ügyben az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) alapján vizsgálatot indítottam.
Kértem a panaszost, hogy beadványához pótlólag küldje meg az abban hivatkozott közismert tényekre vonatkozó dokumentumokat. Dr. Pálinkás József oktatási minisztertől pedig tájékoztatást kértem a kifogásolt mulasztást illetően.

Az érintett alkotmányos jogok

Alkotmány 16. § "A Magyar Köztársaság különös gondot fordít az ifjúság létbiztonságára, oktatására és nevelésére, védelmezi az ifjúság érdekeit."
Alkotmány 60. § (1) bek. "A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a gondolat, a lelkiismeret és a vallás szabadságára."
Alkotmány 61. § (1) bek. "A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a szabad véleménynyilvánításra, továbbá arra, hogy a közérdekű adatokat megismerje, illetőleg terjessze."
Alkotmány 67. § (1) bek. "A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges."
Alkotmány 70/A. § (1) bek. "A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül."

A vizsgálat jogszabályi háttere
A közoktatásról szóló, többször módosított 1993. évi LXXIX. törvény (a továbbiakban: közoktatási törvény), különösen a következő rendelkezései:
4. §-ának (7) bekezdése, mely szerint a közoktatásban tilos a hátrányos megkülönböztetés bármely okból, így különösen a gyermek vagy hozzátartozói színe, neme, vallása, nemzeti, etnikai hovatartozása, politikai vagy más véleménye alapján, 
10. §-a (3) bekezdésének e) pontja, mely szerint a tanulónak joga többek között, hogy személyiségi jogait, önrendelkezési jogát, cselekvési szabadságát, családi élethez és magánélethez való jogát az iskola tiszteletben tartsa,
11. §-a (1) bek. g) pontja, mely szerint a tanuló joga, hogy az emberi méltóság tiszteletben tartásával szabadon véleményt nyilvánítson minden kérdésről,
11. §-a (2) bekezdésének h) pontja, mely szerint a tanuló joga az is, hogy vallási, világnézeti vagy más meggyőződését tiszteletben tartsák,
19. §-a (7) bek. a) pontja szerint a pedagógus kötelességei tartozik többek között, hogy gondoskodjon a tanuló erkölcsi védelméről, személyiségének fejlődéséről, továbbá az ismereteket tárgyilagosan és többoldalúan közvetítse,
41. §-ának (1) bekezdése alapján az iskolákban a tanulók nevelését és oktatását a lelkiismereti szabadság és a különböző világnézetűek közötti türelmesség elve alapján kell megszervezni,
41. §-ának (2) bekezdése szerint az iskolákban tiszteletben kell tartani a tanuló, a szülő lelkiismereti és vallásszabadságát,
41. §-ának (3) bekezdése szerint a tanuló, a szülő nem késztethető világnézeti meggyőződésének megvallására, megtagadására,
41. §-ának (4) bekezdése alapján a tanulót, a szülőt nem érheti hátrány lelkiismereti meggyőződése miatt,
valamint a miniszter jogkörét szabályozó 92. és 93. §-a.
Az oktatási miniszter feladat- és hatásköréről szóló 162/1998. (IX.30.) Korm. rendelet 1. § (1) bekezdés.

A vizsgálat megállapításai

A panaszbeadvány szerint: "a 2002. évi országgyűlési választások első fordulója eredményének ismertté válását követően köztudomásúvá vált, hogy egyes iskolák igazgatói a tanulók útján a szülők részére olyan felhívást küldtek meg, amelyben egyértelműen arra szólították fel a szülőket, hogy a választások második fordulójában a kormánypártokra szavazzanak. Ez a magatartás sérti a Magyar Köztársaság Alkotmánya 60. §-ának (1) bekezdésében meghatározott gondolat, lelkiismeret és vallásszabadsághoz való jogot.
Napvilágot látott az a tény is, hogy akadt olyan iskola, amelyben felléptek azokkal a tanulókkal szemben, akik nem viselték a kormánypártok támogatását kifejező nemzeti színű kokárdát. Ezeket a tanulókat dolgozatírásra kötelezte a pedagógus. Ez az intézkedés sérti a Magyar Köztársaság Alkotmánya 61. § (1) bekezdésében biztosított véleménynyilvánítás szabadságát, továbbá a Magyar Köztársaság Alkotmánya 70/A. §-ának (1) bekezdésében megfogalmazott hátrányos megkülönböztetés tilalmát.
Közismertté vált az is, hogy volt olyan gimnázium, amelynek igazgatója az iskolarádión keresztül megfenyegette a nagykorú tanulókat, hogy amennyiben nem vesznek részt a választáson, és nem a mai kormánypártokra adják a szavazatukat, abban az esetben az érettségi vizsgán lerontják az osztályzataikat. Ezzel a magatartással az iskola igazgatója ugyancsak megsértette a véleménynyilvánítás szabadságát, továbbá megvalósította a hátrányos megkülönböztetés tilalmát."
A panaszos ezt követően idézi a közoktatási törvénynek azokat a rendelkezéseit, amelyek konkrétan is megfogalmazzák a tanulóknak és a szülőknek az Alkotmányon alapuló jogait.
	A panaszos álláspontja szerint: "Az ismertetett rendelkezésekből egyértelműen megállapítható, hogy az iskolák olyan nevelő és oktató munkát kötelesek folytatni függetlenül attól, hogy ki az iskola fenntartója, amely az ismereteket sokoldalúan közvetíti és választási lehetőséget nyújt az odajáró tanulók részére. Egyértelmű, hogy az iskolák vezetői és a pedagógusai megszegték a Magyar Köztársaság Alkotmányában, továbbá a közoktatásról szóló törvényben meghatározott elveket. Ezzel a magatartással sértették a Magyar Köztársaság Alkotmánya 67. §-ának (1) bekezdésében foglaltakat is, amely alapján a Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga, hogy családja az állam és a társadalom részéről olyan védelemben és gondoskodásban részesüljön, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.
Az oktatási miniszter felelőssége abban fogalmazható meg, hogy amikor egyértelművé vált, hogy ilyen jogsértő gyakorlat folyik egyes iskolákban, akkor nem gyakorolta az ágazati irányításból eredő kötelezettségeit. Nem adott egyértelmű útmutatást az iskolák igazgatóinak és fenntartóinak a helyes és követendő magatartásról. Nem tette meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a jogsértő helyzet megszűnjön, illetőleg, hogy megelőzze a további jogsértő állapot kialakulását.
Nem járt el jogszerűen az oktatási miniszter akkor sem, amikor konkrét ügyekben nem gyakorolta a közoktatásról szóló törvény 93. §-ának (4)-(5) bekezdésben meghatározott jogkörét. Nem kezdeményezett eljárást ugyanis az iskola fenntartója felett törvényességi ellenőrzés lefolytatására jogosult szervezetnél, a jogszerű állapot helyreállíttatása céljából."
	A panaszos a beadványát kiegészítve elküldött egy összeállítást az országos és helyi lapok cikkeiből, amelyek az ország különböző területeiről adtak hírt egyes iskoláknak a panaszban kifogásolt lépéseiről, illetve a kialakult sérelmezett helyzetről.

Dr. Pálinkás József oktatási miniszter a megkeresésemre adott 2002. május 24-i keltezésű válaszában a következőket közölte: "Tájékoztatom az Országgyűlési Biztos Urat, hogy a minisztérium szakterületeihez konkrét ügyben beadvány nem érkezett. A képviselő úr beadványában kifogásoltakról a sajtóból értesültek munkatársaim.
Ezek után 2002. április 12-én sajtóközleményt adtam ki, mely április 13-án a Magyar Hírlap, a Magyar Nemzet, valamint a Népszava, április 16-án pedig a Népszabadság című országos napilapokban jelent meg.
A nyilatkozat szövege a következő volt:
"Az Oktatási Minisztérium arra kéri a pedagógusokat, hogy ne folytassanak politikai tevékenységet az iskolákban. Minden magyar állampolgár, így a pedagógusok előtt is nyilvánvaló, hogy a választások második fordulójában leadott szavazatuk alapjaiban határozza majd meg Magyarország jövőjét. Az e személyes döntés miatt érzett felelősség üdvözlendő, azonban nem lehet hatással az óvodák, iskolák, kollégiumok nyugodt működésére, nem jelenhet meg a tanórákon, a gyerekekkel történő együttlétek során. A tárca arra kéri a pedagógusokat, hogy a munkatársakkal, szülőkkel folytatott, az országgyűlési választásokkal összefüggő párbeszéd helyszíne ne a közoktatási intézmény legyen."
Ezen túlmenően az elektronikus sajtóban is többször nyilatkoztam a témában hasonló tartalommal.
Fentiek alapján megállapítható, hogy mind a tárca, mind személy szerint én mindent megtettem annak érdekében, hogy a közoktatási intézményekben ne kerüljön sor a választók befolyásolására, de még politizálásra sem a gyermekekkel, tanulókkal, szülőkkel érintkező pedagógus dolgozók részéről.
Az Oktatási Minisztériumban működő oktatási jogok miniszteri biztosának hivatalához esetleg beérkező beadványokról miniszteri biztos úr haladéktalanul tájékoztatni fogja Önt."
Az oktatási jogok miniszteri biztosától eddig ilyen jelzés nem érkezett. A miniszter által felsorolt napilapokban megjelent írásokat áttekintve azt állapíthattam meg, hogy az oktatási jogok biztosa a Népszavának nyilatkozott a jogértelmezéséről, amelyet a lap ugyanabban az írásban közölt, amelyben a miniszternek és a Pedagógusok Szakszervezete főtitkárának a nyilatkozatát is.
	A panasz és az országgyűlési biztos hatásköre alapján a vizsgálat tárgya nem az egyes iskolákban történteknek a vizsgálata volt (ami elsődlegesen a fenntartó feladata), hanem a miniszter eljárásának.

A közoktatási törvénynek a panaszban is ismertetett fenti rendelkezései azt szolgálják, hogy a tanulókat is megillessék azok a szabadságjogok, amelyek a felnőtteket: a véleménynyilvánítás, a lelkiismeret, a meggyőződés szabadsága, a tárgyilagos információhoz való jog, a hátrányos megkülönböztetés tilalma. E mellett a kiskorú, a gyermek védelemhez való külön alkotmányos joga kiemelten fontossá teszi ezeket a jogokat. A tanulóknak az iskolában példát kell kapniuk arról, hogy ezek a jogok érvényesülnek, az őket nevelők ezeket tiszteletben tartják. Minden olyan lépés, amellyel az iskola valamely politikai nézet elfogadására ösztönzi a szülőket, bizonyosan sérti a véleménynyilvánítás, a meggyőződés, a gondolat szabadságát. Az ugyanis nyilvánvaló, hogy a szülő számára a gyermeke érdeke a legfontosabb érdek, ezért az iskola - amely feladata szerint a gyermek nevelését, oktatását végző közszolgáltató szervezet - különösen alkalmas a szabad véleményalkotás korlátozására, ha politikai álláspontot deklarál. A tanulóknak a panaszban, a csatolt cikkekben leírt - az iskola hatalmi eszközeire alapozó - direkt "ösztönzése" meghatározott politikai párt támogatására ugyancsak sérti az előbbiekben felsorolt szabadságjogokat.
Az, hogy a közoktatási törvény nem szól a politikai pártokról, választási kampányról, nem jelenti azt, hogy erre ne lenne irányadó - minimumként - mindaz, amit a törvény az Alkotmánnyal összhangban a lelkiismereti, véleménynyilvánítási szabadsággal összefüggésben kimond. Nevezetesen mások (tanulók, szülők) meggyőződésének tiszteletben tartása, az ismeretek többoldalú, tárgyilagos közvetítése (pl. a nem állami iskolák állami költségvetési támogatásáról), és mindenekelőtt és -fölött a gyermek, a tanuló életkori sajátosságainak a figyelembevétele.

Ha nyilvánosságra kerül, hogy az Alkotmányban rögzített jogok sérülnek vagy veszélybe kerülnek az oktatási intézményekben, akkor az ágazatot irányító miniszternek kötelessége, hogy hatáskörében haladéktalanul tegye meg a lehető leghatékonyabb intézkedést.
A rendelkezésemre bocsátott dokumentumok szerint a sajtóban 2002. április 10-én jelent meg, hogy az egyik iskola vezetői a tanulókkal meghatározott választói álláspontra ösztönző levelet küldtek a szülőknek. Mivel pedig a miniszter munkatársai is csak a sajtóból értesültek a problémáról, az április 12-én kiadott és két országos napilapban másnap már közölt miniszteri álláspontot nem tartom késedelmes reagálásnak.

A választott módszer viszont nem volt megfelelő, legalábbis nem elégséges, figyelemmel arra, hogy nagyon gyors és hatékony intézkedésre lett volna szükség. A miniszternek az ágazat irányítójaként a fenntartókat is fel kellett volna hívnia arra, hogy a törvényben foglalt kötelezettségüknek tegyenek eleget, azaz haladéktalanul intézkedjenek a törvénysértések megszüntetésére. Erre több lehetőség is lett volna. A közoktatási törvény 97. §-ában szabályozott Közoktatáspolitikai Tanács közreműködésével, amelyben az iskolafenntartók, a szülői, a pedagógus szervezetek képviselői is részt vesznek, de akár a kommunikáció más eszközeivel (levél, e-mail, fax).
	Az országgyűlési biztosok számos esetben megállapították az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság sérelmét akkor, ha a hatáskörrel rendelkező közigazgatási szerv intézkedett ugyan, de a lehetséges jogi eszközök közül nem azt választotta, amely az adott körülmények között valóban eredménnyel járhatott volna. A közszolgáltatást nyújtó intézmények - ilyenek az iskolák is - jogszerű működéséhez különösen fontos, hogy az erre garanciát nyújtó jogi környezet valóságos legyen. (Ne csak papíron, jogszabályszövegben létezzék.) Az esetleges egyéb jogorvoslatok ugyanis utólag nem elégségesek a már bekövetkezett sérelem orvoslására. Amikor tehát a minisztérium értesült a konkrét panaszokról a sajtóból, akkor haladéktalanul kezdeményeznie kellett volna a törvényességi ellenőrzési eljárást az illetékes közigazgatási hivatalnál, illetőleg jegyzőnél a közoktatási törvény 93. §-ának (4) és (5) bekezdése szerint. Ez azonban elmaradt, ami visszásságot okozott a jogbiztonsághoz való joggal összefüggésben, és végső soron az előbbiekben említett szabadságjogok tekintetében.
	Ez az okszerű intézkedés vélhetőleg azért is elmaradt, mert maga a miniszteri sajtóközlemény sem utalt arra, hogy a közoktatási intézményben a pártpolitikai tevékenység - amelyet egyébként a miniszter maga is helytelennek tartott - törvénysértő, ami miatt a fenntartónak, szükség esetén a hatóság felhívására intézkednie kell. A miniszter természetesen politikus, de az adott ágazat irányítójaként mindenekelőtt a jogszabályokat kell betartatnia, és azok kötelező volta miatt arra kell hivatkoznia. Megemlítem, hogy az UNICEF Magyar Nemzeti Bizottsága április 14-én küldte meg állásfoglalását e tárgyban az országgyűlési biztosnak. Ebben a gyermekek jogairól szóló és nálunk is törvénybe iktatott (1991: LXIV. tv.) egyezményre hivatkozással nagyon határozottan kérte fel az érintetteket a gyermekek sérelmének a  megakadályozására. Ennek az egyezménynek a betartása is kötelező minden iskolában.
	Összegezve: az oktatási miniszter azzal, hogy a rendelkezésére álló jogi eszközöket nem alkalmazta akkor, amikor egyes iskolák az országgyűlési választási kampányba bekapcsolódva a szülőkre, a tanulókra gyakorolt hatással az alkotmányos jogokat és ezeknek a közoktatási törvénybe foglalt szabályait megszegték, visszásságot okozott a jogbiztonság alkotmányos követelményének megsértésével, közvetve az ifjúság védelemhez való jogával, a véleménynyilvánítási, a lelkiismereti szabadsággal, valamint a hátrányos megkülönböztetés tilalmával összefüggésben.
	A visszásság orvoslására már nyilvánvalóan nincs lehetőség. Kérem azonban az oktatási minisztert, tegyen intézkedést (pl. vezetők, pedagógusok szakmai, jogi  tájékoztatása, képzése, jogalkotás kezdeményezése) annak érdekében, hogy a jelentésben feltárt visszásság a jövőben ne ismétlődjék meg.
	Kérem a Miniszter urat, hogy a kezdeményezésemmel kapcsolatos állásfoglalásáról az Obtv. 21. § (2) bekezdése szerint 30 napon belül szíveskedjék tájékoztatni.

Budapest, 2002. július 8.

Takács Albert