OBH 2080/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert a feljelentése alapján indult eljárásban a feljelentés kiegészítést végző nyomozó hatóság nem járult hozzá, hogy a feljelentő személyes meghatalmazottjának meghallgatásán a cég jogi képviselője is részt vegyen. A panasz alapján az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el és az ügy körülményeivel kapcsolatban tájékoztatást kértem a BRFK V. kerületi Rendőrkapitányság vezetőjétől.

Érintett alkotmányos jog: 
•	A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elve, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § (1) bek.) 

Alkalmazott jogszabályok:
•	1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.
126. § (1) A feljelentés beérkezésétől számított három napon belül a nyomozás megtagadásáról vagy elrendeléséről kell határozni. Ha a feljelentés alapján ebben nem lehet megnyugtatóan állást foglalni, tizenöt napon belül a feljelentés kiegészítésének van helye. Ezt a határidőt a nyomozó hatóság vezetője indokolt esetben tizenöt nappal, ha pedig vizsgálatot kell tartani, további harminc nappal meghosszabbíthatja.
(2) A feljelentés kiegészítése során a nyomozó hatóság
a) a feljelentett kivételével bárkitől okiratok és adatok rendelkezésére bocsátását, valamint felvilágosítás adását, a feljelentő vagy sértett állami szerv, társadalmi szervezet, szövetkezet vagy egyesület vezetőjétől, illetőleg a vizsgálatra jogosult szervtől vizsgálat tartását és a kár megállapítását kérheti;
b) a feljelentőt, illetőleg a sértettet meghallgathatja, a helyszínt megtekintheti és a feljelentettre vonatkozó hatósági vagy más nyilvántartás, illetőleg eljárás adatait felhasználhatja;
c) szaktanácsadót alkalmazhat, ha a feljelentés elbírálása szakkérdésben való állásfoglalástól függ.
•	2/1999. (ÜK. 2.) LÜ utasítás a nyomozás törvényessége feletti felügyeletről és a nyomozás befejezése utáni ügyészi feladatokról
41. § (1) Az ügyészséghez tett feljelentés esetén a nyomozás megtagadásáról, illetve elrendeléséről az ügyész határoz. Amennyiben a nyomozás lefolytatása az ügyészségi nyomozó hivatal vagy a katonai ügyészség hatáskörébe tartozik, a feljelentést elbírálás végett ide teszi át.
(2) Az ügyész a nála tett feljelentés esetén a feljelentés kiegészítését maga foganatosítja, vagy azzal a nyomozó hatóságot bízza meg.
(3) Ha az ügyész a feljelentés kiegészítésével a nyomozó hatóságot bízza meg, meghatározza az annak keretében foganatosítandó intézkedéseket. Ekkor úgy rendelkezhet, hogy a bűncselekmény alapos gyanújának megállapítása esetén a nyomozást a nyomozó hatóság rendelje el.

Megállapított tényállás:
	A PEPSZOLG Kft. "va", mint károsult 2001. december 21-én kelt 171/2001, iktatószámú bejelentésében törvényességi felügyeleti eljárást kezdeményezett különböző cégek ügyeivel kapcsolatban a Fővárosi Főügyészség Magánjogi Osztályán. Az ügyészség P.20.008/2002/2. számú értesítésében arról tájékoztatta a társaságot, hogy kérelmüket és mellékleteit megküldte a Fővárosi Főügyészség Gazdasági Bűnügyek Osztályához állásfoglalás céljából. Innen az iratokat áttették a Budapesti V. és VIII. kerületi Ügyészséghez. A kerületi ügyészség az ügyben a Btk. 299. §-ba ütköző, gazdasági adatszolgáltatás elmulasztása vétség gyanúja miatt feljelentés kiegészítést rendelt el, melynek foganatosításával a BRFK V. kerületi Rendőrkapitányságot bízta meg.
	A rendőrhatóság munkatársa telefonon felvette a kapcsolatot N.L. végelszámolóval, aki arról tájékoztatta, hogy a megbeszélésre személyes meghatalmazottja, M.Z. nevű munkatársa fog elmenni. A rendőrség szerint N.L. azt is mondta, hogy a feljelentésében minden, a büntetőeljárás megindításához szükséges adatot közölt, ahhoz képest további információval nem tud szolgálni. Amennyiben mégis szükség van a feljelentés kiegészítésére, az ügy érdemi vonatkozásairól munkatársa, M.Z. tud nyilatkozni. 
	A kitűzött időpontban, 2002. március 12-én M. Z. és dr. H. G. ügyvéd, a cég jogi képviselője jelentek meg a rendőrségen. Kérték, hogy a meghallgatáson az ügyvéd is jelen lehessen. A kérést az ügy előadója - a felettesével történt egyeztetést követően - elutasította, de az elutasítás jogszabályi indokáról nem adott érdemi felvilágosítást, annyit közölt, hogy felettesével erre a jogi álláspontra helyezkedtek.
	M.Z. közölte, hogy ebben az esetben nem kíván egyebet elmondani, mint amit a főügyészséghez írott feljelentésben már rögzítettek. Kérte, hogy az egyeztetett időpontban történt megjelenéséről és a meghallgatás elmaradásáról kapjon egy hivatalos igazolást. Az eljáró rendőrtiszt a kérés teljesítését megtagadta.
	A körülmények tisztázása érdekében tájékoztatást kértem a BRFK V. kerületi Rendőrkapitányságától. A kapitányság vezetője 145-307/2002."P" számon küldött válasza szerint a jogi képviselő részvételétől elsősorban azért zárkóztak el, mert dr. H. G. nem rendelkezett érvényes meghatalmazással és nem igazolta magát ügyvédi igazolványával, továbbá értelmezésük szerint az elutasítás "nem köthető a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. tv. konkrét törvényhelyi szakaszához, hanem a büntetőeljárás törvényi egészéből következik". 	Az ügy előadója felajánlotta, hogy külön-külön meghallgatja M. Z-t és dr. H. G-t, de ezt a lehetőséget elhárították. A kapitányságvezető álláspontja szerint, hatóságuk betartotta a kriminalisztika és a büntetőeljárás szabályait akkor, amikor megtagadta a meghallgatáson az együttes jelenlétet. A későbbiekben M. Z.-t külön megkeresésben felhívták kiegészítő adatok közlésére. A választ a panaszos végelszámoló is aláírta, amiből azt a következtetést vonta le az eljáró hatóság, hogy az ügyet érdemben csak a panaszos ismeri, ezért eljárásuk nem kifogásolható. A feljelentés kiegészítés során alkalmazott hatósági gyakorlat helyességét abban is igazolva látták, hogy azt a Budapesti V. és XIII. kerületi Ügyészség nem kifogásolta, és 2002. július 9-én kelt B.V. 1348/2002/3-I. számú határozatával a nyomozást a Be. 127. § (1) bekezdés a) pontja alapján - mivel a feljelentett cselekmény nem bűncselekmény - megtagadta.
	A megjelenésről azért nem adtak igazolást, mert az eljárási szabályok nem rendelkeznek erről a kérdésről. Két esetben szoktak igazolást adni; szabadságkorlátozás megszüntetésekor, illetve munkahelyi igazolás céljára.

A vizsgálat megállapításai:
	A tevékenységüket megszüntető gazdálkodó szervezetek végelszámolását végző panaszos bejelentése szerint négy jelentős papíripari Kft. megalakulása, működése, a cégbíróság bizonyítható tudtával és tevőleges közreműködésével, a cégjegyzékbe történt bejegyzése óta törvénysértő volt. A bejelentés ügyében az ügyészség nem tudott megnyugtatóan állást foglalni, ezért bűncselekmény gyanúja miatt feljelentés kiegészítést rendelt el, amelynek végrehajtásával az V. kerületi Rendőrkapitányságot bízta meg. 
Az intézkedés oka nyilvánvalóan az volt, hogy a bonyolult, cégjogi és gazdasági jogi ismereteket is igénylő ügyben további adatokat szerezzenek be a megalapozott döntéshozatal érdekében. A büntetőügyekben eljáró hatóságoknak a törvényben rögzített feladata a tényállás alapos és hiánytalan tisztázása. Ez az eljárásjogi alapelv a feljelentés kiegészítés időszakára is vonatkozik, annak ellenére, hogy ilyenkor büntetőeljárás még nem folyik, az információk beszerzésének célja éppen a nyomozás megindításának vagy megtagadásának kérdésében való döntés. 
A panasz ügyében azt vizsgáltam, hogy a rendőrség eljárása sértett-e valamilyen jogszabályt és ezzel összefüggésben az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság követelményének lényegi elemét képező jogbiztonságot.  
A feljelentés kiegészítést végző hatóság részére a törvény csak a feljelentett személlyel való kapcsolatfelvételt tiltja meg, egyébként bárkitől kérhetnek adatokat, felvilágosítást, sőt vizsgálat tartását is kezdeményezhetik. Azt a kört, amelyben a nyomozó hatóság tevékenykedhet, a Be. 126. § (2) bekezdés sorolja fel igen részletesen, míg a konkrét szabályokat a 40/1987. BM utasítás 415-428. pontja rögzíti. A feljelentés kiegészítése során idézés is kibocsátható - annak feltüntetése mellett, hogy a megjelenés felvilágosítás adás végett szükséges - mulasztás esetén azonban a Be. kényszerintézkedései nem, hanem az államigazgatási eljárás általános szabályai szerinti bírság (1957. évi IV. törvény 24. §) alkalmazható. Az esetlegesen bevont szaktanácsadó - (2) bekezdés c) pont - nyilatkozatát jegyzőkönyvbe, illetve jelentésbe kell foglalni. A szaktanácsadó igénybevételének nem akadálya, ha a sértett vállalat, intézmény, állami szerv vagy ezek felettes szervének alkalmazásában áll, feltéve, hogy a Be. 71. §-ában meghatározott kizárási okok vele szemben nem állapíthatók meg. Általános szabály, hogy a nyomozó szerv a feljelentés kiegészítése körében tett megállapításait - ha ezzel kapcsolatban egyéb irat nem keletkezett - köteles jelentésbe foglalni.
A rendőrkapitányság vezetője megkeresésünkre adott válaszában helyesen állapította meg, hogy a Be. - a feljelentett személytől való információszerzés megtiltásán kívül - nem tartalmaz kötelező előírásokat a feljelentés kiegészítés keretében végzett adatgyűjtés szabályaira. A törvényben felsorolt lehetőségek közű a hatóság a célszerűségre figyelemmel, maga választja ki, hogy milyen forrásból, milyen módon szerzi be a döntéshez szükséges adatokat. A diszkrecionális jogkörrel összhangban, a feljelentés kiegészítéssel összefüggésben az érintettek részére jogorvoslati lehetőség sincs biztosítva, a feljelentő csak a nyomozás megtagadásáról hozott határozat ellen élhet panasszal. 
Kétségtelen, hogy a nyomozás során a nyilvánosság elve nem érvényesülhet, ezért a törvény meghatározza, hogy az egyes nyomozási cselekményeknél ki lehet jelen, és ugyancsak szabályokhoz köti az eljárás egyes résztvevőinek képviseletét is, de ezek a kötöttségek a feljelentés kiegészítés során tett intézkedésekre nem vonatkoznak. A rendőrhatóság, álláspontjának indoklásakor helytelenül hivatkozott azokra az előírásokra, amelyeket a Be. a nyomozás menetére vonatkozóan meghatározott.
A sérelmezett esemény összes körülményének figyelembevételével megállapítottam, hogy az ügy előadója nem sértett meg semmilyen jogszabályt és nem sértette a panaszos, vagy megbízottai alkotmányos jogait azzal, hogy elutasította az együttes meghallgatásra vonatkozó kérésüket. Nem követett volna el jogszabálysértést akkor sem, ha egymás jelenlétében hallgatja meg őket, és az elhangzottakat jelentésben rögzíti. A cég jogi képviselőjének közreműködése és a körülmények tisztázásához nyújtható jogi segítsége az eljáró rendőri szerv részére hasznos lehetett volna, de mivel a megbeszélés elmaradt, utólag nem állapítható meg, hogy az M.Z. és dr.H.G. által szolgáltatható információk mennyiben befolyásolhatták volna a büntetőeljárás kérdésében való döntéshozatalt. 
Nem áll rendelkezésemre olyan adat, amely alapján kétségbe vonható lenne, hogy az eljáró ügyészség a nyomozás megtagadásáról rendelkező határozatát minden releváns - esetleg más forrásokból beszerzett - információ birtokában hozta meg. Ebben a kérdésben egyébként nem folytattam vizsgálatot, tekintve, hogy a bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5.§ (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja. Az országgyűlési biztos csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. 
A megjelenésről szóló igazolás kiadására a rendőrséget nem kötelezi semmilyen jogszabály, ezért az erre vonatkozó kérés elutasítása nem volt jogsértő.
	A fentieket összefoglalva az ügyben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem állapítottam meg, ezért a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2002. december 19.

Takács Albert