OBH 1977/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Nagy Tiborné
Az eljárás megindítása
A panaszos azzal fordult az országgyűlési biztoshoz, hogy szomszédja szabálytalan építmény kialakítására kapott építési engedélyt. Az engedély tetőtér-beépítésre szólt, melyet a panaszos szerint azért sem kaphatott volna meg az építtető, mert ingatlanát csak a panaszos területén át lehet megközelíteni. A panaszos fellebbezését, majd felügyeleti intézkedési kérelmét a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal (KH) elutasította.
Vizsgálatomat az Alkotmány 2. §-ában deklarált, a jogállamiság részét képező jogbiztonság követelménye, a 13. §-ban foglalt, a tulajdonhoz, valamint az 57. § (5) bekezdésében foglalt jogorvoslathoz való jog megsértésének gyanúja miatt indítottam.
Az eljáró építési hatóságoktól kértem az ügyben keletkezett iratok megküldését és tájékoztatást.
Alkalmazott jogszabályok
•	1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.)
•	1997. évi LXXVIII. törvény az épített környezet alakításáról és védelméről (Étv.)
•	46/1997. (XII. 29.) KTM rendelet az egyes építményekkel, építési munkákkal és építési tevékenységekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról
•	253/1997. (XII.20.) Korm. rendelet az országos településrendezési és építési követelményekről (OTÉK)
•	220/1997. (XII. 5.) Korm. rendelet a kiemelt építésügyi igazgatási ügyekben eljáró hatóságok illetékességi területéről, a kijelölési eljárásról, valamint a szakmai feltételekről.
Megállapított tényállás
A panaszolt építési ügyben a szomszéd egy meglévő épületre kért és kapott tetőtér-beépítésre engedélyt az illetékes elsőfokú építési hatóságtól, Vác város jegyzőjétől 2000 októberében. Ezt az engedélyt a panaszos megfellebbezte azzal, hogy az építtető ingatlana nem határos közterülettel, hanem az ő tulajdonát képező ingatlanon keresztül közelíthető meg. Az építtető ingatlanára egyébként sem lehet gépkocsival behajtani, ezért az ő ingatlanán tárolják az építtető tulajdonát képező gépkocsikat. Ezen kívül a tervezett tetőtéri lakás kialakításával nyilván meghaladják a korábbi épületmagasságot. Kifogásolta még, hogy az építkezéssel érintett ingatlan szennyvízelvezetése nem megoldott. Továbbá, hogy a tervező által feltüntetett állapot nem a valóságos helyzetet tükrözi, és hogy az elő- és oldalkert méretei nem felelnek meg az építési előírásoknak. Véleménye szerint ezért az OTÉK előírásait a tervezett építkezés nem elégíti ki.
A fellebbezést a KH elutasította. Indoklása szerint az építtető ingatlana 7,5 m-es utcafronttal rendelkezik, ezért az közterületről gépjárművel közvetlenül megközelíthető. Így a gépkocsik telken belül elhelyezhetők. A tervezett építkezés megfelel az OTÉK előírásainak. Az ingatlan szennyvízelvezetése a telek előtti közterületen lévő szennycsatornára ráköthető.
A panaszos a másodfokú határozatot nem fogadta el, felügyeleti intézkedést kért a KH-tól, lényegében azonos okokra hivatkozva, mint a fellebbezésében. Ezt a KH elutasította: „Megállapítottam, hogy a panaszos másodfokú határozat bírósági felülvizsgálata iránt keresetet nem nyújtott be, így az elsőfokú határozat jogerőre emelkedett és végrehajthatóvá vált, még a felügyeleti intézkedés iránti kérelem benyújtása előtt. Az 1957. évi IV. tv. 77. § (2) bekezdése szerint felügyeleti intézkedés keretében a határozat nem változtatható meg és nem semmisíthető meg, ha a határozat megváltoztatása vagy megsemmisítése jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogot sértene. Jelen esetben az elsőfokú határozat jogerőre emelkedésével és végrehajthatóvá válásával az építtető jóhiszeműen szerzett jogokat gyakorolt. A jelzett indokok és jogszabály alapján ezért a felülvizsgálati kérelmet elutasítottam.”
Ezt követően 2002 júniusában a panaszos – az akkor illetékes építési hatóságtól, a nagymarosi jegyzőtől – kérte az építkezés leállítását. Ez nem történt meg, a jegyző levélben elutasította a kérelmet.
Az építkezés még nem fejeződött be, így használatbavételi engedély sem született. 
A vizsgálat megállapításai
Az építési engedélyről és az azt jóváhagyó másodfokú határozatról megállapítottam, hogy a döntések és a másodfokú határozat indoklásában leírtak (fent ismertetettek) érdemben helytállóak, a szennyvízelhelyezésre vonatkozó megállapítást kivéve. Az egyéb rendelkezésemre álló iratokból ugyanis megállapítható, hogy a szennyvíz elhelyezése telken belül, a korábban megépített zárt tárolóban történik. Ha a meglévő szennyvíz-elhelyezési mód a konkrét területen engedélyezett, és a kapacitása a bővítést lehetővé teszi, a tetőtér-beépítés kapcsán azt megváltoztatni nem szükséges. Jelen esetben is így történik. A tervezett tetőtér-beépítés engedélyezhetőségét tehát a szennyvíz-elhelyezésre vonatkozó eltérés érdemben nem befolyásolta.
Az elő- és oldalkert kifogásolt méretével kapcsolatban azt állapítottam meg, hogy ezek a paraméterek az építési engedélyben engedélyezett tetőtéri lakás megépítésével nem változnak. Az építési engedély meglévő épület tetőtér-beépítésére vonatkozik.
Az épületmagasság változásáról megállapítottam, hogy a tetőtér beépítése a terület érvényes rendezési tervének megfelelő. Az esetleges változás a panaszos szomszédjogaira befolyással egyébként nem bír. Az építtető telke a panaszos tulajdonát képező két telek között fekszik. A meglévő lakóépület az építtető telkének azon a részén áll, amely a panaszos be nem építhető telkével szomszédos. Ez a telek nem a szomszéd építkezése, hanem szabálytalan alakja és az övezetben előírt legkisebb teleknagyságot el nem érő mérete (177 m2) miatt nem építhető be. A rendezési terv a panaszos telkét a közterülethez tervezi csatolni.
Megállapítottam, hogy az építkezés telke közútról valóban megközelíthető, és rajta az előírt gépkocsiszám elhelyezhető. Az építmény telke korábban is határos volt a közúttal. Azonban a tetőtér-beépítési engedélykérelmet megelőzően az építtető ebből a közterületből 39 m2-t megvásárolt az önkormányzattól. A kismarosi jegyző a telekhatárrendezést 2000. január 12-én engedélyezte. Ezáltal magán a növekményen – függetlenül az eredeti telekterületen való elhelyezhetőségtől – a tetőtér beépítéssel szükségessé váló gépkocsielhelyezés biztosított.
Megállapítottam ugyanakkor, hogy a 39 m2-nek az építtető telkéhez csatolása a korábban szabályos alakú telket teljesen szabálytalanná tette és ellentétes a rendezési tervvel is. A panaszos telkének a közterülethez való tervezett csatolása éppen a szabálytalan állapot megszüntetését célozza. A vele mintegy „U” alakot formázó 39 m2-es „nyúlvány” a szabálytalanságot tetézi. Az önkormányzatnak a közterületből most eladott 39 m2-t vissza kell majd vásárolnia, ha az utca ezen szakaszát szabályozni kívánja.
Mivel a telekhatár-rendezés 2000 januárjában történt, továbbá a telekalakítás hatósági hatásköre azóta (többszöri változással) jelenleg Nagymaros jegyzőjéé, a határrendezés ügyében intézkedést nem kezdeményezek.
Felhívom azonban Verőce polgármesterét, hogy tulajdonosként, és Kismaros jegyzőjét, hogy hatóságként a jövőben szabálytalan telekalakítást ne kezdeményezzenek, és ne engedélyezzenek.
Megállapítottam, hogy a tervező valóban nem a tényleges állapotot tüntette fel az építési engedélyezési tervdokumentáció részét képező helyszínrajzon. Azt is, hogy ezt az eltérést sem az elsőfokú, sem a másodfokú építési hatóság nem észlelte, illetve a panaszos beadványának erre a részére nem válaszoltak. Ha a tényállást kielégítően tisztázták volna, azt, hogy a tervező nem a valós állapotot tüntette fel, az építési engedélykérelmet el kellett volna utasítani. Mivel az építési engedély 2000 októberében kelt, az építtető a jogerős és végrehajtható engedély alapján az építkezést elkezdte, ezzel jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogai keletkeztek.
Ezért az építési engedéllyel kapcsolatban sem az elsőfokú, sem a másodfokú hatóságnál eljárást nem kezdeményezek. (Azért sem, mert – mint a fentiekben már utaltam rá – az engedély meglévő épület tetőtér-beépítésére vonatkozik, ezért a becsatolt helyszínrajz és a természetbeni állapotok, valamint a telekhatár-rendezést követő jogi telekhatárok eltérése érdemben nem befolyásolta a tetőtér beépítésének lehetőségét, így a panaszos szomszédjogait sem.)
Felhívom ugyanakkor az ügyben eljáró valamennyi építési hatóság – kiemelten a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal – figyelmét arra, hogy a tervdokumentáció elbírálása, a helyszínnel való összevetése az eljáró hatóságok kötelessége és felelőssége, és csak a teljes megfelelőség esetén adható arra engedély.  Ha a konkrét ügyben az engedélyezésben és az utána következő bejelentésekre adott válaszokban a hatóságok kifejtik azt, hogy az építtető hozzávásárolt 39 m2-t a telkéhez, és ennek ábrázolása korrekt módon megtörtént volna, a panaszos is értesülhetett volna a valóságos helyzetről.
Megállapítottam, hogy a hatósági döntések, a tetőtér beépítésének engedélyezése nem okoztak visszásságot a panaszos állampolgári jogaival összefüggésben. Tulajdonjogával összefüggő visszásságot nem tártam fel, az ingatlanához fűződő jogai – beépíthetőség, használat stb. – nem változtak a tetőtér beépítésére vonatkozó engedélyek kiadása következtében.
Az eljárásban feltárt jogszabálysértések általánosságban sértik a jogbiztonság alkotmányos követelményét, de a panaszos jogait érdemben nem érintik. Azonos döntésnek kellett volna születnie, az építési engedélyt az építtetőnek meg kellett volna adni akkor is, ha ezeket a szabálytalanságokat nem követik el, illetve ha még az eljárásban kijavítják azokat.
Az építési engedélyezést követő eljárásról azonban megállapítottam, hogy az megsértette a panaszosnak a jogorvoslathoz való jogát. Az építkezés leállítását kérő bejelentését levélben utasították el, így a panaszos nem élhetett a jogorvoslathoz való jogával.
A panasz kivizsgálása érdekében a nagymarosi jegyzőtől kért iratok és tájékoztatás kapcsán a jegyző is szembesült e ténnyel, így az elutasítást 2003. február 5-én határozati formában megismételte. A döntés ellen a fellebbezést biztosította, a határozatot a panaszos ügyvédjének is megküldte. Ezzel a panaszos alkotmányos jogaival kapcsolatos visszásságot orvosolta.
A panaszos saját döntése, hogy a fellebbezési jogával kíván-e élni. Így a panasz vizsgálatát lezártam, további intézkedést a konkrét építkezés ügyében nem kezdeményezek.
A panaszost tájékoztatom, hogy szomszédjának építkezése miatt esetlegesen keletkezett kárai polgári peres eljárásban bizonyíthatók és érvényesíthetők.
Felhívom azonban a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjének, Vác és Nagymaros város jegyzőinek, mint építési hatóságoknak a figyelmét arra, hogy jövőbeni eljárásaikban fokozott figyelmet fordítsanak a tényállás tisztázására és a tényeknek a hatósági határozatból való megismerhetőségére, a tervek és a helyszín összevetésére, a tervdokumentáció megfelelőségére, vizsgálatára.
Ha éppen ez a kérdés vitatott, a másodfokú hatóságnak ugyanolyan részletesen, és a helyszínen kell vizsgálni a tényleges, a jogi és a tervdokumentációban szereplő állapot egymásnak való megfelelését, mint az elsőfokú hatóságnak (vagy új elsőfokú eljárásra kell utasítania az eljáró jegyzőt, ha az a tényállást nem megfelelően tisztázta).
Az érdemi döntést határozatba kell foglalni, ellene jogorvoslatnak van helye. A feltett kérdésekre a határozatban vagy egyébként teljes körű és kielégítő tájékoztatást szükséges adni.  Az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyítást, a mellőzés indokait a határozat indokolásának tartalmaznia kell.
Valamennyi érintett hatóságot felkérem a jövőben a fentiek fokozott figyelembevételére.
Megállapítottam, hogy mind a hatóságoknál zajló eljárásokat, mind az országgyűlési biztosi vizsgálatot hátrányosan befolyásolta a jogalkalmazók folytonos változása.  Az eljárás 2 és fél éve alatt az ügyekben négy elsőfokú építési hatóság rendelkezett hatáskörrel és illetékességgel. Az eredeti építésügyi hatáskör a verőcei jegyzőé. Kismaros jegyzője azért járt el, mert a verőcei önkormányzat tulajdonát képező közterületből vett 39 m2-t az építtető, így a helyi jegyző összeférhetetlenség miatt nem járhatott el. Időközben a telekalakítás kiemelt építési hatósági hatáskör lett, mint ilyen Vác jegyzőjéhez tartozott, mint az építési engedélyezés idején az építési engedély kiadása is. 2001. január 1-jétől verőcei ügyekben Nagymaros város jegyzője a kiemelt építési ügyekben eljáró hatóság.
Ezért ismételten jelzem a belügyminiszternek, hogy az építési hatósági hatáskör-telepítés jelenlegi rendszere a jogbiztonságot csorbító és veszélyeztető. 
Kérem, fontolja meg a szakmai-szervezeti állandóságot és folyamatosságot biztosító átalakítást. 

Budapest, 2003. március 31.

Lenkovics Barnabás