OBH 1785/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Kiss László
Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert az édesapját terhelő köztartozás biztosítására a Vámhivatal zárlatot rendelt el a járműnyilvántartás szerint az édesapja nevén lévő gépkocsira, amelynek tulajdonjoga egy korábban kötött eltartási szerződés alapján már a panaszost illette meg. A panaszos kifogásolta azt is, hogy a jegyzőkönyvet édesapjának, a rendőrség és a Vámhivatal által közösen végzett közúti igazoltatást követően, egy órán át visszatartva a közúton, lakásától több kilométerre kellett átvennie. A panasz alapján az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. (Obtv.) 16. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.
Érintett alkotmányos jog: 
•	A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elve, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § (1) bek.) 
•	Tulajdonhoz való jog (Alk. 13. § (1) bek.)
Alkalmazott jogszabályok:
•	1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
45. § (1) A határozatot kézbesítés útján kell közölni, a jelen levő ügyféllel azonban - ha jogszabály nem zárja ki - kihirdetés útján is közölni lehet. Jogszabály lehetővé teheti a határozat - beleértve az 50-53. §-ban foglaltakat is - elektronikus dokumentumban történő kézbesítését.
87. § (1) Jogerős határozat alapján a teljesítési határidő letelte előtt, továbbá az olyan határozat alapján, amelyet megfellebbeztek, vagy amelyre nézve a fellebbezési határidő még nem járt le, a közigazgatási szerv elrendelheti a pénzkövetelés biztosítását, illetőleg a meghatározott dolog zárlatát.
(2) Biztosítási intézkedést csak akkor lehet elrendelni, ha valószínű, hogy a kötelezettség későbbi teljesítése veszélyben van.
•	1999. évi LXXXIV. Törvény a közúti közlekedési nyilvántartásról
33. § (1) A nyilvántartásba bejegyzett adatok módosítására okot adó körülmény bekövetkeztétől számított 15 napon belül köteles bejelenteni a bejegyzésre jogosult hatóságnál:
b) a jármű új tulajdonosa a jármű tulajdonjogának, a tulajdonos az üzembentartó személyének, valamint a járműokmányokban megjelölt műszaki adatoknak a változását;
•	218/1999. (XII. 28.) Korm. Rendelet az egyes szabálysértésekről 
Közúti közlekedési igazgatási szabályok megsértése
53. § (1) Aki a külön jogszabályban meghatározott közúti közlekedési igazgatási szabályokat megsérti,
harmincezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott szabálysértés miatt a rendőrség helyszíni bírságot szabhat ki.
Megállapított tényállás:
A Nagykanizsai Vámhivatal 2186/1-2002. számú határozatában 100 ezer forint mulasztási bírság megfizetésére kötelezte L. István nagykanizsai vállalkozót. A fizetési kötelezettséget megállapító határozatot – fellebbezés, majd keresetlevél benyújtását követően - a Vám- és Pénzügyőrség Nyugat-Dunántúli Regionális Parancsnoksága, mint másodfokú hatóság, illetve a Zala Megyei Bíróság, mint bírósági felülvizsgálatot végző hatóság is helybenhagyta.
A Nagykanizsai Vámhivatal a megállapított bírság megfizetését nem látta biztosítottnak - mivel a kötelezett korábbi tartozásait is csak azonnali beszedési megbízás útján lehetett részletekben behajtani -, ezért 2002. január 7-én kelt 2358/1-2002. számú határozatában biztosítási intézkedést rendelt el az államigazgatási eljárásról szóló 1957. évi IV. törvény 87. §-ában foglaltak alapján. A vámhivatal megkereste a nagykanizsai Körzeti Földhivatalt, ahol közölték, hogy L. István ingatlannal nem rendelkezik. A vállalkozói számlavezető pénzintézettől kapott tájékoztatás szerint folyószámlája 2.229 Ft. tartozást mutatott. Mindezek alapján biztosítási intézkedés keretében a vámhivatal 2002. január 18-án zárlatot rendelt el a járműnyilvántartás szerint L. István tulajdonában lévő egyetlen ingóságra, egy SEAT Cordoba Vario 1,6 típusú gépkocsira és a zárlat keretében a gépkocsi lefoglalásáról is rendelkezett.
L. István részére a zárlat elrendelő határozat kézbesítése 2002. január 21-én történt, a Nagykanizsai Rendőrkapitányság járőreivel közösen szervezett közúti ellenőrzés során, Nagykanizsán, a Teleki u. 86. sz. előtt. A személyes, tértivevényes kézbesítésre azért került sor, mert L. Istvánnak postai úton lehetetlen volt kézbesíteni a vámhivatal által feladott leveleket. A küldeményeket nem vette át, azok „nem kereste” jelzéssel érkeztek vissza a postától. Az intézkedés, illetve a jegyzőkönyv felvétele 14.35 órától 14.50 óráig tartott. L. István a jegyzőkönyvet aláírta és bejelentette, hogy az intézkedés ellen panasszal él, de a gépkocsi tulajdonjogával kapcsolatban semmilyen megjegyzést nem tett, nem közölte azt sem, hogy a jármű tulajdonjogát fiára, L. Andrásra átruházta.  
L. István határidőben tett írásbeli panaszában előadta, hogy iratai áttanulmányozása során megállapította, hogy a kérdéses gépkocsi 2000. október 2. óta nem képezi a tulajdonát, továbbá vitatta a vámhivatallal szemben fennálló tartozását. A vámhivatal – mivel a BM Közlekedési Nyilvántartó Osztály adatai szerint a gépkocsi L. István tulajdonában volt – a panaszt elutasította. Ugyancsak elutasította L. András hasonló tárgyú panaszát is, aki a panaszához mellékelt egy ügyvédi nyilatkozatot, amely szerint édesapja egy eltartási szerződéssel ráruházta a gépkocsi tulajdonjogát. A jármű átírására és az illeték befizetésére vonatkozóan semmilyen igazolást nem tudott bemutatni, ezért a vámhivatal intézkedett a gépkocsi forgalomból történő kivonására.
L. András 2002. április 21-én panasszal fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához.
A vizsgálat megállapításai: 
A panaszos által mellékelt 2000. október 2-án kelt eltartási szerződés szerint L. István 50 éves vállalkozó minden ingó és ingatlan vagyonát három fiára ruházta át, jövőbeni eltartása és gondozása fejében. A szerződés nevesítetten rendelkezett arról, hogy a 25 éves L. András kapja meg a fenti Seat gépkocsit és egy Yamaha Virago motorkerékpárt, a 21 éves L. Bálint egy Renault Kango gépkocsit, a Nagykanizsán lévő Florida testépítő szalont és egy ugyanott lévő borpalackozó üzemet, teljes felszereléssel. A szerződés idején 18 éves L. Kristóf nevére egy Mercedes Sprinter gépkocsi és egy Balatonkeresztúron lévő áruház került, szintén teljes felszereléssel és árukészlettel. Az eltartásra szoruló az ingatlanokkal kapcsolatban teljeskörű elidegenítési és harmadik személyekkel szemben rendelkezési korlátozást kötött ki, de szerződésben hozzájárult a tulajdonjog bejegyzéséhez, amelynek költségeit és illetékeit vállalta.
Az ugyancsak a panaszbeadványhoz mellékelt, a Somogy Megyei Illetékhivatal 2001. október 11-én kelt, 304186-02-2001. számú fizetési meghagyása szerint L. Andrást a gépkocsi átruházása alapján 15.950 Ft. illeték terhelte. A fizetési meghagyás a megszerzett vagyon körében tartalmazta a balatonkeresztúri áruházra vonatkozó telekkönyvi adatokat is, de forgalmi értéket és illetéket nem állapított meg.
A vizsgálat során megkeresett vámhivatal parancsnokának tájékoztatása szerint a beérkezett kifogások vizsgálatát követően, 2002. augusztus 29-án a vámhivatal megszüntette a gépkocsi zárlatát, a nagykanizsai okmányiroda szeptember 10-én feloldotta a forgalomból kivonásra vonatkozó rendelkezést.
L. István 2002. decemberéig a jogerősen megállapított fizetési kötelezettségének nem tett eleget.
A fentiek alapján megállapítottam, hogy a Nagykanizsai Vámhivatal jogszerűen járt el, amikor a köztartozás behajtása érdekében biztosítási intézkedést, illetve zárlatot rendelt el a kötelezett nevén szereplő gépjárműre. Megfelelő körültekintéssel ellenőrizték, hogy a közhitelesnek tekinthető gépjármű nyilvántartásban ki szerepel tulajdonosként, és mivel L. András az eltartási szerződés megkötését követő 15 napon belül nem intézkedett a gépkocsi átírásáról - ezzel a mulasztásával szabálysértést valósított meg -, a zárlat elrendelése és a forgalomból való kivonás jogszerű volt. Az intézkedés a körülmények tisztázásáig sérthette a panaszos, illetve édesapja alkotmányos jogait – amennyiben átmenetileg egyikük sem gyakorolhatta a gépkocsi tulajdonosát megillető jogosítványokat – azonban a sérelem kialakulását nem a hatóság, hanem a panaszos mulasztása okozta.
Nem volt törvénysértő a zárlatot elrendelő határozat kézbesítésének módja sem, tekintve, hogy a panaszos édesapja a szabályszerű kézbesítést többször meghiúsította. Az államigazgatási eljárás a hatóság és az ügyfelek együttműködésére épül. A törvény rendelkezései azonban nem csak a hatóságok, hanem az ügyfél számára is megállapítanak bizonyos kötelezettségeket, amelyek megsértését az Áe. szankcionálhatja. Ilyenek például az államigazgatási eljárás akadályozása valótlan tény állításával, a tárgyalás rendjének megzavarása, az államigazgatási szerv döntésében foglalt kötelezettségek teljesítésének szándékos elmulasztása.
 A vizsgálatot a fentiek alapján alkotmányos jogokkal összefüggő sérelem hiányában lezárom.

Budapest, 2003. március

Takács Albert