Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 1478/2002. sz. ügyben

Előadó: dr. Haraszti Katalin
Az eljárás megindulása

	Az algériai állampolgár (a továbbiakban: panaszos) azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert a magyar állampolgárság megszerzése iránti (a továbbiakban: honosítási) kérelmét a köztársasági elnök teljesítette, azonban külföldi gyógykezelésével összefüggő távolléte miatt az állampolgársági esküt nem tudta letenni. A panaszos egyrészt azt sérelmezte, hogy miután az eskütételre való felhívás kézbesítéséről nem volt tudomása, így arra nem is reagálhatott. A panaszos másik sérelme az volt, hogy a felhívás sikertelen kézbesítéséről való tudomásszerzést követően előterjesztett, az eskütételre nyitva álló határidő meghosszabbítása iránti kérelmét elutasították.

A megállapított tényállás

A panaszos 1999. január 18-án honosítási kérelmet terjesztett elő Budapest III. kerület Óbuda-Békásmegyer Polgármesteri Hivatal (a továbbiakban: polgármesteri hivatal) anyakönyvvezetőjénél. A kérelmet a köztársasági elnök 2000. november 20-án kelt KE. 319/2000. számú határozatával teljesítette. A honosítási okiratot a Belügyminisztérium Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal 2000. november 30-án postázta a polgármesteri hivatalnak azzal, hogy a panaszost az állampolgársági eskü letételére hívja fel, illetve tájékoztassa őt arról, hogy az esküt a felhívás kézhezvételétől számított két hónapon belül kell letennie.
A polgármesteri hivatal 2001. március 8-án a honosítási okiratot azzal az indokkal küldte vissza a Belügyminisztérium Bevándorlási és Állampolgársági Hivatalnak, hogy a panaszost az állampolgársági eskü letételére kétszer is eredménytelenül idézték. A második idézésre a panaszos felesége jelentkezett, aki tájékoztatta a polgármesteri hivatalt, hogy férje a közös lakásból elköltözött, új tartózkodási helyét nem ismeri.
A panaszos 2001. július 16-án levélben a belügyminiszterhez fordult, akitől az állampolgársági eskü határidejének meghosszabbítását kérte. Kérelmét a panaszos azzal indokolta, hogy az állampolgársági eskü letételére szóló felhívást azért nem tudta átvenni, mert üzleti ügyben, Franciaországban és Algírban tartózkodott majd Algériában megműtötték. A panaszos állítása szerint, egészségi állapota helyreállását követően azonnal visszatért Magyarországra.
A Belügyminisztérium Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal 2001. augusztus 31-én írásban kérte a panaszost, hogy külföldi tartózkodását útlevele másolatával, egészségügyi problémáját, pedig orvosi-, illetve kórházi igazolással dokumentálja. A felszólításra a panaszos 2001. szeptember 19-én bemutatott egy röntgenfelvételt, egy kórrajz kivonatot, továbbá az útlevele azon oldalainak fénymásolatát, amelyeken egy-egy schengeni vízum, a bevándorlás engedélyét, továbbá néhány határátlépést igazoló határőrségi bélyegzőlenyomat látható.
A Belügyminisztérium Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal az eskütételre nyitva álló határidő meghosszabbítása iránti kérelmet azért nem teljesítette, mert egyrészt az orvosi igazolásokból nem tudta megállapítani, hogy a panaszos mikortól meddig állt kórházi kezelés alatt, másrészt a polgárok személyi adat és lakcímnyilvántartása szerint a magyarországi lakcímét már 1999. július 16-án fiktívvé nyilvánították.

A vizsgált alkotmányos jogok
- A jogállamiságból eredő tisztességes eljáráshoz való jog: A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam. /Alkotmány 2. § (1)/.

Az alkalmazott jogszabályok

A magyar állampolgárságról szóló1993. évi LV. törvény

4. § (2) Kedvezményesen honosítható az a nem magyar állampolgár, aki a kérelme előterjesztését megelőzően legalább három évig folyamatosan Magyarországon lakott, és az (1) bekezdés b)-e) pontjában meghatározott feltételek fennállnak, ha
a) magyar állampolgárral legalább három éve érvényes házasságban él, vagy házassága a házastárs halálával szűnt meg;
b) kiskorú gyermeke magyar állampolgár;

6. § (1) A magyar állampolgárság honosítással, illetőleg visszahonosítással történő megszerzésére irányuló kérelemről - a belügyminiszter előterjesztése alapján - a köztársasági elnök dönt.
(2) A magyar állampolgárság megszerzéséről a köztársasági elnök honosítási, illetőleg visszahonosítási okiratot (a továbbiakban: honosítási okirat) ad ki.

7. § (1) A honosított, illetőleg a visszahonosított (a továbbiakban együtt: honosított) személy választása szerint állampolgársági esküt vagy fogadalmat tesz. Az esküt vagy a fogadalmat a honosított a lakóhelye szerint illetékes polgármester előtt, illetve a 4. § (6) és (7) bekezdésének hatálya alá tartozó honosított a polgármester vagy a magyar külképviselet vezetője előtt teszi le. A cselekvőképtelen személy nevében az esküt vagy fogadalmat a törvényes képviselője teszi le.
(2) A honosított a magyar állampolgárságot az eskü vagy fogadalom letételének napján szerzi meg. Az eskütétel, illetve fogadalomtétel tényét és napját a honosítási okiraton fel kell tüntetni.

16. § (2) Az állampolgársági esküt vagy fogadalmat a letételére szóló felhívás kézbesítésétől számított két hónapon belül kell letenni. A határidőt a belügyminiszter kérelemre meghosszabbíthatja.
(3) Ha az állampolgársági eskü vagy fogadalom letételére a felhívás kézbesítésétől számított egy éven belül, a kérelmező hibájából nem kerül sor, a honosítási, visszahonosítási határozat hatályát veszti.

1992. évi LXVI. törvény a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról, egységes szerkezetben a végrehajtásáról szóló 146/1993. (X. 26.) Korm. rendelettel
Tv. 4. § (1) A törvény hatálya alá tartoznak a Magyar Köztársaság területén élő magyar állampolgárok, bevándorolt és menekültként elismert személyek.
Tv. 5. § E törvény alkalmazása során:
(2) A polgár lakóhelye: annak a lakásnak a címe, amelyben a polgár él. A lakcímbejelentés szempontjából lakásnak tekintendő az az egy vagy több lakóhelyiségből álló épület vagy épületrész, amelyet a polgár otthonául használ, továbbá az a helyiség, ahol valaki szükségből lakik, vagy - amennyiben más lakása nincs - megszáll.
(3) A polgár tartózkodási helye: annak a lakásnak a címe, ahol - lakóhelye végleges elhagyásának szándéka nélkül - három hónapnál hosszabb ideig tartózkodik.
Tv. 26. § (1) A Magyar Köztársaság területén élő, e törvény hatálya alá tartozó polgár [4. § (1) bekezdés] köteles beköltözés vagy kiköltözés után három munkanapon belül lakóhelyének, illetve tartózkodási helyének címét a települési önkormányzat jegyzőjének nyilvántartásba vétel céljából bejelenteni (a továbbiakban együtt: lakcímbejelentés).
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott polgárnak azt a tényt, hogy a Magyar Köztársaság területét a külföldi letelepedés szándékával elhagyja, illetőleg, hogy három hónapon túl külföldön tartózkodik, a lakóhelye szerint illetékes települési önkormányzat jegyzőjénél vagy az illetékes külföldi külképviseleti hatóságnál kell bejelentenie.

Vhr. 29. § (1) A polgárnak a lakcímét, illetve annak változását az új lakcíme szerint illetékes jegyzőnél kell bejelentenie. A polgár tartózkodási helyének újabb tartózkodási hely létesítése nélküli megszüntetését a lakóhelye szerint illetékes jegyzőnél is bejelentheti.
Vhr. 34. § (3) Ha a jegyző a bejelentkezés elfogadása után állapítja meg, hogy a bejelentett lakcím nem valós, a lakcímet a nyilvántartásban "fiktív" jelzéssel szerepelteti mindaddig, amíg a polgár valós lakcímét be nem jelenti.
Vhr. 35. § (3) Ha a polgár igazolja, hogy a lakásába bejelentkezett személy ténylegesen nem lakik ott, a jegyző a 34. § (3) bekezdés szerint jár el. Nem szerepeltethető "fiktív" jelzéssel a lakcím, ha a jegyző eljárása során megállapítja, hogy az érintett - a lakás végleges elhagyásának szándéka nélkül - átmenetileg nem tartózkodik a lakásban.

A vizsgálat megállapításai

A vizsgálat adatai szerint a panaszos 1996. január 17-étől bevándorolt külföldiként élt Magyarországon. Tekintettel arra, hogy a honosítási kérelme előterjesztésekor, 1999. január 18-án a panaszos már három éve folyamatosan Magyarországon lakott, házastársa, illetve kiskorú gyermeke magyar állampolgár volt, továbbá a magyar állampolgárságról szóló 1993. évi LV. törvény (a továbbiakban: Áptv.) 4. §-ban szabályozott további feltételeknek is megfelelt, azt a köztársasági elnök teljesítette.
Az Áptv. 7. § (1)-(2) bekezdései értelmében, azonban a honosított személynek a lakóhelye szerint illetékes polgármester előtt állampolgársági esküt vagy fogadalmat kell tennie, aki a magyar állampolgárságot az említett kötelezettség teljesítésének napján szerzi meg.
Az Áptv. hivatkozott rendelkezéseire figyelemmel, az állampolgársági eskü határidejének meghosszabbítása iránti kérelem elbírálása során először azt kellett vizsgálni, hogy a panaszosnak van-e magyarországi lakóhelye. A honosított személy lakóhelyének kérdésében a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992. évi LXVI. törvény rendelkezései szerint kell eljárni.
Az 1992. évi LXVI. törvény 26.§ (1) bekezdése értelmében az említett törvény hatálya alá tartozó polgár - így például a bevándorolt külföldi is - a beköltözését vagy kiköltözését három munkanapon belül köteles a lakóhelyének, illetve tartózkodási helyének címét a települési önkormányzat jegyzőjénél bejelenteni. A vizsgálat során rendelkezésre álló iratokban nincs adat arra nézve, hogy a panaszos a honosítási kérelme előterjesztésekor érvényes lakóhelyéről mikor költözött ki, azonban ezt a lakcímét 1999. július 16-án fiktívvé nyilvánították, vagyis az említett időpontban ott már nem lakott. A panaszos új lakóhelyét csak 2002. január 14-én jelentette be, vagyis az 1992. évi LXVI. törvény 26. § (1) bekezdésében előírt, a kiköltözése három munkanapon belüli bejelentésére vonatkozó kötelezettségének nem tett eleget. A panaszos mulasztása azzal a következménnyel járt, hogy a korábbi lakcímének fiktívvé nyilvánítása, illetve az új lakóhelyének bejelentése közötti idő alatt - így sem 2001. július 16-án, az állampolgársági eskü határidejének meghosszabbítása iránti kérelme előterjesztésekor, sem 2001. november 8-án, azt elutasító válasz kézhezvételekor - nem rendelkezett magyarországi lakóhellyel.
A BM Központi Adatfeldolgozó, Nyilvántartó és Választási Hivatal tájékoztatása szerint a panaszos lakcíméről a Belügyminisztérium Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal számára 2001. július 27-én, és július 28-án is szolgáltattak adatot, vagyis az állampolgársági eskü határidejének meghosszabbítása ügyében eljáró ügyintéző előtt is ismert volt, hogy a panaszos magyarországi lakóhellyel nem rendelkezik. Alkotmányos joggal összefüggő visszásságot ugyan nem okozott, azonban érthetetlen, miért szólították fel őt arra, hogy külföldi tartózkodását útlevele másolatával, egészségügyi problémáját, pedig orvosi-, illetve kórházi igazolással dokumentálja, hiszen magyarországi lakóhely hiányában az említett körülményeknek semmiféle jogi relevanciája nem volt.
Miután az Áptv. 7. § (1) bekezdése értelmében a honosított személy az állampolgársági esküt vagy fogadalma, csak a lakóhelye szerint illetékes polgármester előtt teheti le, amíg a panaszos magyarországi lakóhellyel nem rendelkezett az eskütételre kötelezettségének akkor sem tehetett volna eleget, ha egyébként az ország területén tartózkodik. Az említett okból nem okozott alkotmányos joggal összefüggő visszásságot a Belügyminisztérium Bevándorlási és Állampolgársági Hivatala azzal, hogy a panaszos állampolgársági eskü határidejének meghosszabbítása iránti kérelmét elutasította.

Budapest, 2004. április 5.

Takács Albert