OBH 1452/2002
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Szécsi Mária
Az eljárás megindítása:
	A panaszos, D. nagyközség református lelkésze, azt sérelmezte, hogy a község általános iskolája nem ad neki kellő segítséget a hitoktatás megszervezéséhez, a hitoktatásra járó gyermekeket az iskolában csúfolják. Az iskolaigazgató, az óvodavezető, továbbá a polgármester és a jegyző a leveleire nem válaszol. E mellett a polgármester a sajtó útján bántóan nyilatkozott róla. 
	Az ügyben az alkotmányos jogok (vallásszabadság, panaszjog, emberi méltóság) érintettsége miatt az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény alapján vizsgálatot indítottam, amelyben a panaszos által csatolt iratokat használtam fel, továbbá véleményt kértem az adatvédelmi biztostól is. 

A jogszabályi háttér:
•	A lelkiismereti és vallásszabadságról, valamint az egyházakról szóló 1990. évi IV. törvény (Ltv.) 
•	A személyes adatok védelméről és a közérdekű adatok nyilvánosságáról szóló 1992. évi LXIII. törvény   (Avtv.)
•	A közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény (Ktv.)

A vizsgálat megállapításai:
1)		A lelkész úr elküldte az iskola igazgatójának azt az űrlapot, amelyen a szülő közölhette, hogy gyermekét hitoktatásra kívánja járatni. Később az igazgatóhoz írt levelében azt kifogásolta, hogy a 89 visszakapott lapot hiányosan, illetve azonosíthatatlanul töltötték ki a szülők. Felhívta az igazgatót arra, hogy a jelentkezési lapokat 5 napon belül hiánytalanul és megfelelően kitöltve küldje vissza, a még hiányzó 115 lappal együtt. 
	Az iskola igazgatója válaszában a lelkész úrral a következőket közölte. Az osztályfőnökök az iskola által sokszorosított jelentkezési lapokat kiosztották. Azok a szülők, akik nem kívánják gyermeküket hittanra járatni, a lakcímüket sem közölték. Az iskola nem kötelezheti a szülőt a jelentkezési lap kitöltésére, a már kitöltött lapokat sem bírálhatja felül, azokat nem egészítheti ki. A később még beérkező jelentkezési lapot az iskola a lelkészhez eljuttatja, de az is lehet, hogy a szülők a beíratás miatt személyesen keresik fel a Lelkészi Hivatalt. 
	Az Ltv. 17. § (2) bekezdése szerint az egyházi jogi személy az állam (önkormányzat) által fenntartott nevelési és oktatási intézményekben – a tanulók és a szülők igényei szerint – nem kötelező jelleggel (fakultatív tantárgyként) vallásoktatást tarthat. A Ktv. 4. § (4) bekezdése szabályozza e jog gyakorlásának a módját. E szerint az óvoda, az iskola és a kollégium az egyházi jogi személy által szervezett fakultatív hit– és vallásoktatással kapcsolatos feladatok ellátása során együttműködik az érdekelt egyházi jogi személlyel. A hitoktatásra való jelentkezés megszervezése az egyházi jogi személy feladata. Ehhez az intézmény a tárgyi feltételeket köteles biztosítani. Ebbe a kötelezettségbe a jelentkezési lapok sokszorosítása adott esetben beletartozhat. Elfogadható még – az adatvédelmi szempontoknak megfelelő módon – a jelentkezési lapok kiosztása is a szülőknek, tanulóknak. A kitöltött jelentkezési lapok összegyűjtése azonban már adatvédelmi problémát vet fel. Az adatvédelmi biztos megkeresésemre a következőket közölte: 
„A személyes adatok védelméről és a közérdekű adatok nyilvánosságáról szóló 1992. évi LXIII. törvény (a továbbiakban: Avtv.) meghatározása alapján a kérdőíven szereplő adatok a gyermekekkel és szüleikkel kapcsolatba hozható személyes adatok. A kérdőíven szerepel az a kitétel, hogy „Gyermekemet, ahogyan azt a felekezet nevének aláhúzásával jelzem is az EVANGÉLIKUS, KATOLIKUS, REFORMÁTUS hittanoktatásra iratom be.” illetve az, hogy „Gyermekemet nem akarom hittanoktatásra járatni” ezen adatok, amennyiben az érintettek kitöltik, az Avtv. alapján vallásos vagy más meggyőződésre vonatkozó különleges személyes adatnak minősülnek [Avtv. 2. § 2. a) alpont]. Ezen különleges személyes adat az Avtv. alapján akkor kezelhető, ha az adatkezeléshez az érintett írásban hozzájárul, vagy az nemzetközi egyezményen alapul, vagy Alkotmányban biztosított alapvető jog érvényesítése, továbbá a nemzetbiztonság, a bűnmegelőzés vagy a bűnüldözés érdekében törvény elrendeli, vagy egyéb esetekben azt törvény elrendeli. (Avtv. 3. § (2) a)–c) pontja)”
„Álláspontom szerint a helyi önkormányzat által fenntartott általános iskolát semmilyen törvény nem hatalmazza fel, hogy vallásos vagy más meggyőződésre vonatkozó különleges személyes adatot kezeljen.”

	A Ktv. 4. § (4) bekezdése alapján az iskola olyan módon köteles segíteni az iskolai hitoktatáshoz való jog érvényesülését, hogy az ne sértse, veszélyeztesse a szülőknek, a gyermekeknek azt a jogát, hogy a különleges adatot csak az ismerje meg, akinek szánták, és csak a kívánt célból. Az adatvédelmi biztos az Országgyűléshez benyújtott éves jelentésében úgy foglalt állást: „Az érintett gyermekek adatait azonban az oktatási intézmények még úgy sem kezelhetik, hogy az egyházi személyek által továbbított kérdőíveket a megkérdezetteknek átadják, majd a kitöltötteket összegyűjtik és visszajuttatják az illetékes egyház megfelelő képviselőjének. Ehelyett a kérdésekre önkéntesen válaszolók már közvetlenül a kiválasztott lelkészi hivatalhoz juttathatják a szükséges adataikat anélkül, hogy a tanulói közösségben nyíltan vállalniuk kellene vallási meggyőződésüket. (200/A/2002.)”
	Az adatvédelmi szabályokon kívül a lelkiismereti és vallásszabadság alkotmányos joga is sérülne, ha a szülőknek kötelező volna visszaküldeniük a jelentkezési lapokat. Az Alkotmány 60. § (2) bekezdése szerint ugyanis mindenki szabadon dönt arról, hogy meggyőződését kinyilvánítja–e vagy sem. 
	Az iskola tehát nem okozott alkotmányos joggal összefüggő visszásságot azzal, hogy a hitoktatásra szóló kitöltött jelentkezési lapok visszaadását nem kérte, illetve a hiányosan kitöltött lapokat nem egészítette ki pl. a lakcímadattal.
	Az előbbiek természetesen vonatkoznak az óvodai hitoktatás megszervezésére is, tehát az a Ktv. értelmében az egyházi jogi személy, adott esetben a lelkész feladata. Az intézmény ebben úgy működik közre, hogy az egyház hirdetményét az épületben kifüggeszti, vagy a jelentkezési lapokat a szülők rendelkezésére bocsátja. 

2)		Az igazgató a lelkészhez írt levelében utalt arra, hogy egyes szülők a jelentkezési lap tartalmát is kifogásolták, miután az a felekezeti hovatartozás felmérésére is alkalmas, ha kitöltve visszaküldik. Az Avtv. szabályai – így az adatkezelés célhoz kötöttsége – mindenkire, az egyházakra is irányadóak. Éppen ezért fontos, hogy a beiratkozási lap e követelménynek megfelelve valóban a hitoktatásra való jelentkezésre vonatkozzék. Más felekezet hitoktatásán való részvételre feltett kérdés csak megfelelő garanciákkal, a többi érintett felekezettel való egyeztetés után képzelhető el. Ha viszont az adatkezelés célja kizárólag a református hitoktatás megszervezése, akkor a kifogásolt jelentkezési lap tulajdonképpen olyan kérdőív, amelynek adattartalma sérti az Avtv. célhoz kötöttségre vonatkozó szabályait, tájékoztatott megkeresésemre az adatvédelmi biztos.
3)		A Ktv. 41. §–a foglalja össze a lelkiismereti és vallásszabadság érvényesülését az iskolában. Egyebek között úgy rendelkezik, hogy „A gyermeket, tanulót, a szülőt és a pedagógust nem érheti hátrány a lelkiismereti meggyőződése miatt.” Ha a gyermeket az iskolában csúfolják, hátrányba helyezik, mert hitoktatásra jár, akkor az igazgatónak a szülő bejelentésére a konkrét esetet ki kell vizsgálnia, és a sérelmet orvosolnia kell. 
4)		A lelkész úr levelére az iskolaigazgató és a vezető óvónő (ő a panasz hozzám érkezése után) érdemben válaszolt. Olyan konkrét esetet, amikor a polgármester vagy a jegyző a válaszadást elmulasztotta, a panaszos nem említett, és erre a polgármesteri hivatal sem talált példát. Az előbbiek miatt a panaszjoggal összefüggő visszásságot nem állapítottam meg. 
	A polgármesternek a sajtóban tett kijelentése nem hatósági tevékenység, ezért azt hatáskör hiányában nem vizsgálom. A személyiségi jogainak védelme érdekében azonban a lelkész úr a Polgári Törvénykönyv szerint bírósághoz fordulhat.

	A panasz vizsgálatának eredményeként alkotmányos joggal összefüggő visszásságot nem találtam, ezért az eljárást – intézkedés nélkül – lezárom.

Budapest, 2003. július 7.
Takács Albert