OBH 1428/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna

A vizsgálat megindítása
	A panaszos leánya 2001 januárjában elhunyt. Az elhunytnak egy kiskorú gyermeke volt. A beadvány szerint a panaszos leányának férje a hagyatéki eljárás során eltitkolta az ingóságok értékét, a kincstárjegyeket és a bankban lévő pénzösszeget. A panaszos unokája vagyoni érdekének védelmére a hagyatékot átadó közjegyző és a gyámhivatal ügyintézőjének segítségét kérte. Állítása szerint segítséget a megkeresettektől nem kapott.
	A beadvány második részében a panaszos leírta, hogy unokájával  több mint egy éve nem tud kapcsolatot tartani, mert a gyermek apja eltiltja a kislányt a nagyszülőktől, a gyámhivatal pedig nem hoz határozatot  a nagyszülői kapcsolattartásra vonatkozóan.
	Az ügyben felmerült az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében foglalt jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő, továbbá a 13. § (1) bekezdésében deklarált tulajdonhoz való jog sérelme, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv) 16. § (1) bekezdésében foglalt felhatalmazásom alapján vizsgálatot indítottam.
	Az eljárásra illetékes Pesterzsébet Önkormányzatának Gyámhivatala (a továbbiakban: Gyámhivatal) vezetőjétől a kiskorú vagyoni és nagyszülői kapcsolattartásának ügyében keletkezett dokumentumok másolatának megküldését kértem.

A megállapított tényállás

I. A panaszos leánya után maradt hagyatékról a leltárt a polgármesteri hivatal leltárelőadója 2001. március 6-án vette fel. A hagyatéki leltár szerint az örökhagyó tulajdonában volt  a család által lakott ingatlan egy része. (A telek 3/10, a felépítmény 3/5-öd része) Az elhunytnak 35.061 Ft. nyugdíjpénztári befizetése is volt. A felvett letár szerint az ingóságok összege 300.000 Ft. alatt volt. A leltárban hagyatéki teherként az elhunyt temetési költsége (184.549. Ft ) volt feltüntetve.
	Az Ügyfélszolgálati Iroda a hagyatéki leltárt és a hagyatéki tárgyalásra illetékes közjegyző nevét március 7-én megküldte a Gyámhivatalnak.
	A közjegyző a hagyatékot április 19-én adta át. A hagyatékátadó végzés szerint a panaszos unokája elhunyt édesanyja után az örökhagyó nevén álló ingatlanrészt, - édesapja özvegyi haszonélvezeti jogával terhelten - továbbá a nyugdíjpénztárba befizetett összeget örökölte. A közjegyző a hagyatékátadó végzés egy példányát megküldte a gyámhivatalnak.
	Július 19-én a gyámhivatal értesítette az apát arról, hogy a kiskorú vagyonát nyilvántartásba vette, a Fővárosi Kerületek Földhivatalától  megkérte az ingatlan tulajdoni lapját. A nyugdíjpénztárt a Gyámhivatal felszólította, hogy az örökhagyó után maradt összeget utalja át a kiskorú részére nyitott gyámi fenntartásos betétkönyvbe.
	Az OTP szeptember 6-án értesítette a Gyámhivatalt arról, hogy az örökhagyó után maradt, nyugdíjpénztárban elhelyezett összeget átutalták a kiskorú gyámi fenntartásos betétkönyvébe.
	Novemberben az apa ügyvédje arról tájékoztatta a Gyámhivatalt, hogy az apa és a kiskorú tulajdonában álló ingatlant el kívánja cserélni, a csereszerződéshez kérte hozzájárulásukat. A gyámügyi ügyintéző a kiskorú vagyoni érdekeinek képviseletére eseti gondnokot rendelt.
	Az eseti gondnok 2002 januárjában kelt levele szerint a csereszerződés nem sérti a kiskorú vagyoni érdekeit. A gyermek a cserével egy egész lakás tulajdonjogát szerzi meg, vagyona mintegy 600.000 Ft-tal növekszik. Az eseti gondnok álláspontját figyelembe véve a Gyámhivatal a csereszerződést március 5-én kelt határozatával jóváhagyta.
	A panaszos februárban a Fővárosi Gyámhivatal segítségét kérte unokája vagyoni érdekének védelmében. A Fővárosi Gyámhivatal a beadvány kivizsgálására az első fokon eljáró gyámhivatalt kérte fel.
	A panaszos beadványában foglaltak kivizsgálására a Gyámhivatal a Kereskedelmi és Hitelbank Rt., továbbá az OTP és Kereskedelmi Bank Rt. XX-XXIIII. kerületi kirendeltségétől tájékoztatást kért arról, hogy a panaszos által mellékelt listán feltüntetett értékpapírokkal az elhunyt, illetőleg a kiskorú apja rendelkezik-e. A  Gyámhivatal megtett intézkedéseiről a panaszos nagyszülőket, a kerületi jegyzőt és a Fővárosi Gyámhivatal vezetőjét is tájékoztatta.
	A Kereskedelmi és Hitelbankban az elhunyt anya és a kiskorú apja nem vezetett értékpapírszámlát, a lakossági folyószámlájukat pedig 2000. májusában megszüntették.
Az OTP Bankban csak a gyermek apjának volt értékpapír letéti számlája, melyet 1998 márciusában megszüntetett.

II. A panaszos 2001. június 13-án  jegyzőkönyvi nyilatkozatban kérte a Gyámhivataltól unokájával való kapcsolattartásának szabályozását. Kérelmét a következő napon kelt levelében megerősítette.
	Június 27-én a panaszostól különváltan élő anyai nagyapa is kérte az unokájával való kapcsolattartás szabályozását.
	Július 30-án  a gyermek apját a kapcsolattartás szabályozása ügyében augusztus 8-ára idézte a gyámügyi ügyintéző, erről a nagyszülőket értesítette.
	Augusztus 8-án a gyermek apja és a nagyszülők is megjelentek a Gyámhivatalnál. A kapcsolattartásra vonatkozó egyezséget nem kötöttek.
	A nagyapa szeptember elején az unokájával való kapcsolattartás szabályozásának késlekedése miatt a jegyzőtől személyes meghallgatást kért. A jegyző ezért szeptember 12-én az ügy állásáról tájékoztatást  kért, az erről készült feljegyzést az ügyintéző még aznap elkészítette.
	Az ügyintéző szeptember 6-án a nagyszülők és a kiskorú kapcsolattartására vonatkozó javaslatot kért a Nevelési Tanácsadó pszichológusától, szeptember 12-én a gyermek iskolájától pedagógiai jellemzést, a Gyermekjóléti Szolgálattól pedig környezettanulmányt kért.
	Szeptember 14-én a nagyapa ismét megjelent a Gyámhivatalban, ismételten kérte az unokájával való kapcsolattartás szabályozását, a kapcsolattartás időpontjára is javaslatot tett.
	A Gyermekjóléti Szolgálat családgondozója október 9-én elküldte a kért környezettanulmányt, e szerint a gyermek ellátása és felügyelete a családon belül megoldott.
	November 13-án a Nevelési Tanácsadó pszichológusa tájékoztatta a Gyámhivatalt arról, hogy a kért vizsgálat folyamatban van, a szakvéleményt hamarosan küldi.
	A november 29-én kelt pszichológiai vélemény a nagyapai kapcsolattartás időpontjára javaslatot tett. A pszichológiai vélemény nem tért ki a kiskorú és a panaszos kapcsolattartására.
	A Gyámhivatal Gy-20785/12/2001. számú, december 10-én kelt határozatával szabályozta a kiskorú nagyszülői kapcsolattartását. A határozatot mind a gyermek apja, mind a panaszos megfellebbezte. A Fővárosi Gyámhivatal a határozatot megsemmisítette, 2002. február 12-én kelt határozatával a Gyámhivatalt új eljárásra utasította.
	Február 22-én a panaszos kérelmére a Gyámhivatal vezetője az ügyintézőt kizárta, az eljárásra más ügyintézőt jelölt ki.
	Új eljárása során a Gyámhivatal az apát március 8-ára idézte, a nagyszülőket értesítette. Az érintettek  a Gyámhivatalnál megjelentek, de a nagyszülői kapcsolattartás kérdésében ismét nem sikerült egyezséget létrehozni közöttük.
	Március 12-én a Gyámhivatal az anyai nagyszülők és a gyermek vizsgálatára igazságügyi pszichológus szakértőt rendelt ki, a panaszos lakóhelye szerint illetékes társhatóságot környezettanulmány készítésére kérte fel. Március 21-én elintézési határidejét 30 nappal meghosszabbította. Április 9-én - tekintettel arra, hogy a korábban kirendelt pszichológus szakértő a határozatot nem vette át - új szakértőt rendelt ki. Április 15-én a szakhatóság véleményének megérkezéséig eljárását felfüggesztette.
	Április 18-án a panaszos lakóhelye szerinti illetékes társhatóságtól megérkezett a környezettanulmány, melyben a panaszos körülményeit megfelelőnek találják a gyermek fogadására.
	A pszichológiai szakvélemény kézhezvétele után - 2002. június 21-én  - a Gyámhivatal ismételten szabályozta a kiskorú nagyszülői kapcsolattartását.
	A Gyámhivatal ügyintézőjének tájékoztatása szerint vizsgálatom idején a határozat még nem emelkedett jogerőre, mert azt megfellebbezték.

Az ügy jogszabályi háttere
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
4. § (1) A közigazgatási szerv a hatáskörébe tartozó ügyben az illetékességi területén köteles eljárni. Ha e kötelességének nem tesz eleget, erre a felettes szerve - kérelemre vagy hivatalból - utasítja.
(2) Ha a közigazgatási szerv a felettes szervének utasítására nyolc napon belül nem hoz érdemi határozatot - a (3) bekezdésben foglaltak kivételével -, a felettes szerv az ügyfél kérelmére az ügyet magához vonja. A felettes szerv az ügyben első fokon jár el, vagy az elsőfokú eljárásra a mulasztóval azonos hatáskörű közigazgatási szervet - azzal egyetértésben - jelöl ki. A kijelölt közigazgatási szerv - ha jogszabály másként nem rendelkezik - harminc napon belül érdemi határozatot hozni köteles.
13. § (1) Az államigazgatási eljárás az ügyfél kérelmére, bejelentésére, nyilatkozatára (a továbbiakban: kérelem) vagy hivatalból indul meg. A felettes szerv a közigazgatási szervet az eljárás megindítására vagy folytatására utasíthatja.
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
(5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
19. § (3) Az eljárásban nem vehet részt köztisztviselőként az, akitől az ügy tárgyilagos megítélése nem várható el.
(4) A köztisztviselő a közigazgatási szerv vezetőjének köteles bejelenteni, ha vele szemben kizárási ok áll fenn. A kizárási okot az ügyfél is bejelentheti. A kizárás kérdésében a közigazgatási szerv vezetője határoz, és egyben kijelöli az ügy intézőjét.
37. § (1) Ha az ügy érdemi eldöntése olyan kérdés előzetes elbírálásától függ, amelyben az eljárás más szerv hatáskörébe tartozik, a közigazgatási szerv az eljárást felfüggeszti. Ha a más szerv előtti eljárás megindítására az ügyfél jogosult, erre megfelelő határidő kitűzése mellett fel kell hívni. Ha az ügyfél a felhívásnak nem tesz eleget, a közigazgatási szerv az eljárást megszünteti, vagy a rendelkezésre álló adatok alapján dönt.
(2) A felfüggesztés tartama az elintézési határidőkbe (15. §) nem számít be.
(3) A felfüggesztést elrendelő határozat ellen fellebbezésnek van helye.
81. § Ha a végrehajtás meghatározott cselekmény elvégzésére (ingatlan birtokba adására, lakás kiürítésére stb.) vagy meghatározott magatartásra (a továbbiakban: meghatározott cselekményre) irányul, a végrehajtást az a legalsóbb fokú közigazgatási szerv foganatosítja, amelynek illetékességi területén a kötelezett lakása vagy székhelye, illetőleg az ingatlan van. Ha nem a végrehajtást elrendelő közigazgatási szerv jogosult a foganatosításra, e célból az illetékes szervet kell megkeresni.
82. § (1) A végrehajtás módjáról a végrehajtást foganatosító közigazgatási szerv határoz. Így
c) a kötelezettel szemben bírságot szabhat ki, amelynek összege százezer forintig terjedhet; d) a rendőrség közreműködésével kényszerítheti ki a meghatározott cselekményt; a rendőrség a reá vonatkozó jogszabályokban megállapított kényszerítő intézkedéseket (eszközöket) alkalmazhatja.
(3) Ha a kötelezett a bírságot kiszabó határozatban közölt határidő alatt nem teljesítette kötelezettségét, a bírság ismételten kiszabható.
83. § (1) A közigazgatási szerv a 82. §-ban felsoroltak közül azt az intézkedést köteles megtenni, amely - az ügy körülményeit figyelembe véve - a leghatékonyabban biztosítja a kötelezettség teljesítését.
(2) A közigazgatási szerv a 82. § szerinti intézkedéseket határozattal rendeli el...

6/1958. (VII. 4.) IM rendelet a hagyatéki eljárásról
4. § (1) Magyar állampolgár után belföldön maradt ingatlan vagyont leltározni kell.
(2) A belföldön maradt ingóságokat csak akkor kell leltározni, ha azok értéke a háromszázezer forintot meghaladja, és a) a hagyatékban szülői felügyelet alatt nem álló kiskorú, cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezett vagy ismeretlen helyen távollevő személy érdekelt, és ezek a körülmények a halottvizsgálati bizonyítványból megállapíthatók, vagy b) nincs ismert örökös, vagy c) az örökösök között a devizajogszabályok szerint külföldinek tekintendő személy (1974. évi 1. tvr.) is van, vagy d) a leltározást az örökösként érdekelt személy, a végrendeleti végrehajtó, a hagyatéki hitelező vagy a gyámhatóság kéri, továbbá, ha a bejelentett hagyatéki teher várhatóan meghaladja a hagyatéki vagyon értékét.

149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról
27. § (1) A kapcsolattartás célja, hogy a) a gyermek és a szülő, valamint a más kapcsolattartásra jogosult közeli hozzátartozó közötti családi kapcsolatot fenntartsa, továbbá
b) az arra jogosult szülő a gyermek nevelését, fejlődését folyamatosan figyelemmel kísérje, tőle telhetően elősegítse.
28. § (1) A gyermekkel való kapcsolattartásra mind a szülő, mind a nagyszülő, továbbá - ha a szülő és a nagyszülő nem él, illetőleg a kapcsolattartásban tartósan akadályozva van - a gyermek nagykorú testvére, szülőjének testvére, valamint szülőjének házastársa is jogosult.
29. § (1) A gyámhivatal vita esetében a kapcsolattartást bármelyik fél kérelmére szabályozza, kivéve, ha a szülő és a gyermek kapcsolattartásának megállapítása a bíróság hatáskörébe tartozik.
30. § (1) A gyámhivatal, illetőleg a bíróság a kapcsolattartást elsősorban egyezség létrehozásával - tárgyalás megtartásával - rendezi. Ennek során a szülő és más kapcsolattartásra jogosult a folyamatos és az időszakos kapcsolattartás gyakoriságáról és időtartamáról, a gyermek átadásának és visszaadásának helyéről, idejéről és módjáról, a kapcsolattartás elmaradására vonatkozó értesítési kötelezettségről, az elmaradt kapcsolattartás pótlásáról, valamint - szükség szerint - egyéb formáiról megegyezhetnek.
(2) A kapcsolattartást akadályozó körülményekről a felek lehetőleg írásban kötelesek tájékoztatni egymást. A jogosultnak fel nem róható okból elmaradt kapcsolattartást pótolni kell.
(3) A gyámhivatalnak és a bíróságnak az egyezség létrehozása során törekednie kell a szülők és a 14. életévét betöltött gyermek közötti megegyezésre is.
(4) Az egyezséget a gyámhivatal, illetőleg a bíróság jóváhagyja, ha az megfelel a gyermek érdekének és a kapcsolattartás céljának. Az egyezség jóváhagyásával egyidejűleg a feleket tájékoztatni kell a 31-33. §-okban meghatározott jogkövetkezményekről.
(5) Egyezség hiányában a gyámhivatal, illetőleg a bíróság - a kapcsolattartás céljának megfelelően - a szülő és más kapcsolattartásra jogosult méltányos érdekére, körülményeire és a gyermek korára, egészségi állapotára, tanulmányi előmenetelére tekintettel a gyermek érdekében dönt.
(6) A kapcsolattartás engedélyezése tárgyában hozott határozat rendelkező részének a 14. §-ban foglaltakon kívül tartalmaznia kell az (1)-(2) és (4) bekezdésben meghatározottakat is.
33. § (1) A gyermek fejlődését veszélyezteti, ha a szülő vagy más kapcsolattartásra jogosult a gyermeket a szülő vagy a különélő másik szülő ellen neveli, illetve a kapcsolattartásra vonatkozó jogerős határozatnak szándékosan és ismételten nem tesz eleget.
(2) Ha a gyermeket nevelő szülő vagy más személy a kapcsolattartást szabályozó határozatnak nem tesz eleget, a gyámhivatal írásban figyelmezteti magatartásának következményeire, ennek eredménytelensége esetén az Áe. végrehajtásra vonatkozó szabályait alkalmazza.
(3) A gyámhivatal által kiszabott végrehajtási bírság adók módjára történő behajtásáról a kötelezett lakóhelye szerinti illetékes jegyző gondoskodik, aki ennek megtörténtéről értesíti az illetékes gyámhivatalt.
(4) Ha a gyermeket nevelő szülő vagy más személy a gyermeket bizonyíthatóan folyamatosan a jogosult ellen neveli és a kapcsolattartásra vonatkozó határozatnak a végrehajtási intézkedések ellenére sem tesz eleget, a bíróságnál a gyermek elhelyezésének megváltoztatása iránti per indításának van helye.
(5) Ha a gyermeket nevelő szülő vagy más személy a kapcsolattartást szabályozó jogerős határozatnak önhibájából nem tesz eleget, a gyámhivatal őt a jogosultnak a kapcsolattartás meghiúsítása folytán keletkezett igazolt költségei (pl. utazási költség) viselésére kötelezi.

A vizsgálat megállapításai

I. A beadvány a kiskorú vagyoni érdekeinek sérelmét kifogásoló részével kapcsolatban megállapítom, hogy a hagyatéki leltárelőadót, az eljáró közjegyzőt és a kiskorú vagyoni érdekének védelmére köteles gyámhivatalt nem terheli mulasztás.
	A hagyatéki leltárelőadónak a hagyatéki eljárásról szóló 6/1958. (VII. 4.) IM rendelet szerint az ingó vagyont nem kellett leltároznia.
	A közjegyző a hagyatékot átadta, erről a Gyámhivatalt értesítette. A Gyámhivatal az értesítés után tájékoztatta az apát arról, hogy a hagyatékot nyilvántartásba vette, megkérte az ingatlan tulajdoni lapját, a kiskorú részére gyámi fenntartásos betétkönyvet nyittatott.
	A Gyámhivatal az ingatlan cseréjéhez csak akkor járult hozzá, amikor a kiskorú vagyoni érdekeinek védelmére kirendelt eseti gondnok nyilatkozott arról, hogy a csere a gyermek érdekét szolgálja, vagyona gyarapodni fog.
	A panaszosnak a Fővárosi Gyámhivatalhoz benyújtott - a kiskorú vagyoni érdeksérelmét kifogásoló - beadványát a Gyámhivatal kivizsgálta. A panaszos kifogásolta, hogy unokája nem kapta meg az elhunyt édesanyja után neki járó részt az értékpapírokból. Tekintettel arra, hogy az OTP banknál csak a gyermek édesapjának nevén vezettek értékpapírszámlát, ez az összeg nem volt hagyaték. A Kereskedelmi és Hitelbanknál a házaspár lakossági folyószámlát vezetett, melyet még a kiskorú édesanyjának életében megszüntettek, leltározandó hagyaték tehát ennél a banknál sem volt.
	A beadványnak az a része, amely szerint a hagyatéki előadó, a közjegyző és a Gyámhivatal mulasztása a kiskorúnak vagyoni érdeksérelmet - és ezzel az Alkotmány 13. § (1) bekezdésében rögzített, a tulajdonhoz való alkotmányos joggal  összefüggésben visszásságot - okozott volna megalapozatlan.

II. A panaszos 2001. június 13-án benyújtott - az unokájával való kapcsolattartás szabályozására irányuló - kérelmére a Gyámhivatal csak mintegy másfél hónap múlva kezdte meg eljárási cselekményeit, augusztus elején kísérelt meg először egyezséget létrehozni a nagyszülők és a kiskorú apja között.  A 30 napos ügyintézési határidő ekkor már letelt, ennek ellenére a Gyámhivatal a határidőt nem hosszabbította meg.
	A sikertelen egyezségkötési kísérlet után a nagyszülői kapcsolattartás szabályozása érdekében a gyámügyi ügyintéző egy hónapig semmilyen eljárási cselekményt nem tett. Csak szeptember elején kereste meg a gyermek iskoláját, a Nevelési Tanácsadót, a Gyermekjóléti Szolgálatot. A vélemények kérésével egyidejűleg az ügyintézőnek - azok beérkezéséig - az eljárást  fel kellett volna függesztenie.
	A pszichológiai szakvélemény csak november végén érkezett a Gyámhivatalhoz, határozatot az ügyintéző december 10-én - a kapcsolattartás szabályozását kérő beadvány átvétele után fél évvel - hozott.
	Késedelmes - és az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény  (a továbbiakban: Áe.) előírásait figyelmen kívül hagyó - eljárásával a Gyámhivatal megsértette a panaszos jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jogát, ezáltal visszásságot keletkeztetett.
	A Fővárosi Gyámhivatal az első fokon döntést hozó hatóság nagyszülői kapcsolattartásra vonatkozó határozatát megsemmisítette. Új eljárása során a Gyámhivatal az Áe. előírásait már betartotta, eljárását meghosszabbította, illetőleg a kért szakhatósági vélemény megérkezéséig azt felfüggesztette.
	Tekintettel arra, hogy a Gyámhivatal az alkotmányos joggal összefüggésbe hozható visszásságot saját hatáskörében orvosolta, ezért ajánlást nem teszek, ezzel egyidejűleg felhívom Pesterzsébet Önkormányzatának Gyámhivatala vezetőjének és ügyintézőjének figyelmét arra, hogy a jövőben az Áe. szerint járjanak el. (Elintézési határidő, illetőleg annak meghosszabbítása, az eljárás felfüggesztése.)

Budapest, 2002. augusztus 21.

Takács Albert