OBH 6573/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó : dr. Garamvári Miklós

A vizsgálat megindítása 
	A panaszos Hivatalunkhoz intézett beadványában a Győr-Moson-Sopron Megyei Illetékhivatal   és a Győr-Moson-Sopron Megyei Közigazgatási Hivatal eljárását sérelmezte.
	Tekintettel arra, hogy a panaszos által rendelkezésre bocsátott információk alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság fennállására engedtek következtetni, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdése alapján  - az Országgyűlési Biztos Hivatalának vezetője által a Pénzügyminisztérium Illetékek és Önkormányzati adók főosztályától korábban kért állásfoglalás ismeretében - 2002. április 25-én vizsgálatot indítottam. 

Az érintett alkotmányos jogok 
Eljárásom során a következő alkotmányos jogokat vizsgáltam az üggyel kapcsolatban: 
A Magyar Köztársaság Alkotmányának 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam. 
Az 57. § (5) bekezdése szerint a Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. 

A vizsgálat megállapításai és az ügy jogszabályi háttere
	A panaszos beadványában előadta, hogy ő és felesége 2001. július 31-én kelt adásvételi szerződéssel megszerezte a Győr, Szigethy A. u. 87/III/1. szám alatti lakás tulajdonjogát. A lakás jelenlegi tulajdonjoga így 2/3 részben a feleség, 1/3 részben a panaszos nevén került bejegyzésre.
	A két vagyonszerző közül a feleségnek volt értékesített ingatlanrésze, így őt az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény (a továbbiakban: Itv. 21. § (5) bekezdésében szabályozott illetékalap-kedvezmény illette meg, tehát az eladott és a vásárolt  tulajdoni hányad által képviselt forgalmi értékek különbözete után kellett az illetéket megfizetnie.
	A panaszos ezzel szemben erre a kedvezményre nem jogosult, ugyanakkor 35. életévét még be nem töltött első lakásszerzőnek minősül, ezért igénybe kívánta venni az Itv. 26. § (6) bekezdésében biztosított illetékkedvezményt. Ennek értelmében az illetékkötelezettség keletkezésekor a 35. életévét be nem töltött fiatal első lakástulajdonának (tulajdoni hányadának) megszerzése esetén az egyébként fizetendő illeték 50%-ig terjedő, de legfeljebb 40 000 forint kedvezményre jogosult, ha az egész lakástulajdon forgalmi értéke a 8 millió forintot nem haladja meg. Ilyen forgalmi értékű lakás részaránytulajdonának megszerzése esetén a vagyonszerzőt a szerzett tulajdoni hányaddal arányos mértékű kedvezmény illeti meg.
	Az Itv. 26. §-ának (9) bekezdése értelmében a (6) bekezdés alkalmazásában első lakástulajdont szerzőnek az minősül, akinek nincs és nem is volt lakástulajdona, lakástulajdonban 50%-ot elérő tulajdoni hányada, lakástulajdonhoz kapcsolódó, az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett vagyoni értékű joga. A kedvezményre való jogosultság megállapításánál figyelmen kívül kell hagyni az özvegyi haszonélvezeti joggal terhelt, továbbá az olyan lakástulajdont, amelyet nagykorú vagyonszerző esetén a nagykorúság elérését megelőzően idegenítettek el. Nem minősül első lakástulajdont szerzőnek az, aki a (6) bekezdés szerinti kedvezményt az illetékkötelezettség keletkezését megelőzően igénybe vette. A feltételek fennállásáról a szerző félnek a vagyonszerzés illetékkiszabásra bejelentésekor írásban kell nyilatkoznia.
	E szakasz - amelynek első fordulata a rendelkezésben foglaltakat egyértelműen és kizárólag a (6) bekezdésre rendeli alkalmazni - szerint a feltételek fennállásáról a szerző félnek a vagyonszerzés illetékkiszabásra bejelentésekor írásban kell nyilatkoznia.
	Ezt a nyilatkozatot a panaszos elmulasztotta megtenni. Az eljárás gyorsítása végett az Itv. más jogszabályokhoz hasonlóan rövid határidőket állapít meg az egyes eljárási cselekményekre. A határidők, határnapok elmulasztása nem mindig róható fel a mulasztónak. Ilyenkor méltánytalan lenne, ha velük szemben alkalmazni kellene azokat a hátrányos következményeket, amelyeket a törvény az egyes határidők elmulasztásához rendel. Emiatt lehetőséget teremt a törvény a mulasztás hátrányos következményeinek elhárítására. Erre szolgál az igazolási kérelem. Igazolási kérelmet az nyújthat be, aki az eljáró hatóság által meghatározott határnapon nem jelent meg, illetőleg a törvényben meghatározott vagy a hatóság által megállapított valamelyik határidőt elmulasztotta. Nem rendelkezik a törvény arról, hogy milyen okok, körülmények közbejötte esetén nyújtható be a kérelem. Ebből azonban nem vonható le olyan következtetés, hogy a kérelmet nem kell megindokolni. Az "igazolási kérelem" nevéből is következik, hogy e kérelemben a mulasztó igazolni próbálja a tettét, megmagyarázza, hogy mi volt az oka annak, hogy a határnapon nem jelent meg, illetve a határidőt miért nem tudta betartani. A panaszos azonban igazolási kérelmében is „csak” arra hivatkozott, hogy a kétségtelenül jogvesztőnek minősülő határidőről nem volt tudomása. Ezért a kérelmet - figyelembe véve azt, hogy abban a panaszos olyan körülményt amely a késedelmet indokolttá és elfogadhatóvá tette volna nem jelzett - jogszerűen utasította el az illetékhivatal.
	Az a körülmény azonban, hogy az ügyfél az adásvételt ügyvéd közreműködésével bonyolította le, aki a beadvány szerint „néhány nappal később” hívta fel a figyelmüket arra, hogy az illetékkedvezmény igénybevételéhez külön nyilatkozatot kell adni, álláspontom szerint  megalapozza az eljáró ügyvéd felelősségét és lehetőséget teremt arra, hogy a felmerült kárt vele szemben érvényesítsék.
	Beadványában a panaszos kitér arra is, hogy a földhivatalban semmilyen nyilatkozatot nem kértek tőle a szerződés benyújtásakor. Ezzel kapcsolatban szükségesnek tartom megjegyezni, hogy a földhivataloknak nem kötelessége annak vizsgálata, hogy az ügyfél az adásvételi szerződés alapján jogosult-e valamilyen kedvezményre, hiszen az Itv. által biztosított illetékkedvezmény nem nélkülözhetetlen eleme a vagyonszerzés illetékkiszabásra bejelentésének, csak és kizárólag a kedvezmény szempontjából bír relevanciával.
	Mindazonáltal az illetékhivatal eljáró ügyintézője, amennyiben megfelel a valóságnak az, hogy arról tájékoztatta a panaszost miszerint nem köti őt semmiféle határidő a nyilatkozat benyújtása vonatkozásában súlyos hibát vétett. Tekintettel azonban arra, hogy az országgyűlési biztosnak nincs módja és lehetősége további bizonyítási eszközöket beszerezni tartalmilag azokra a bizonyítékokra kell hagyatkoznom, amelyet az érintett a rendelkezésemre bocsátott. Ezek hiányában alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság megállapítása nem lehetséges.
	A rendelkezésemre álló dokumentumok alapján megállapítottam, hogy az ügyben nem sérült sem a jogállamiságból fakadó jogbiztonság alkotmányos elve, sem a panaszos jogorvoslathoz fűződő alkotmányos joga. Az ügyben eljárt szervekhez intézett kérelmeket az arra illetékesek megvizsgálták, illetve megvizsgáltatták, elmaradt vagy megalapozatlan intézkedést nem észleltem az ügyben, ezért a Hivatalomnál folyó eljárást megszüntetem, a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2002. május 6.
 
Takács Albert