OBH 6147/2001
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentés
									Előadó: dr.Kiss László
Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert a forgalmi engedély szerint a tulajdonát képező gépkocsiját V. Zsolt kecskeméti lakos ellen folytatott büntetőeljárás során lefoglalták, és bejelentett igénye ellenére a nyomozó hatóság egy harmadik személy részére adta ki a lefoglalás megszüntetésekor. Ezzel véleménye szerint megsértették a tulajdonához fűződő alkotmányos jogait. A panasz alapján  az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 16. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.
Érintett alkotmányos jog: 
•	A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elve, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § (1) bek.) 
•	Tulajdonhoz való jog (Alk. 13. § (1) bek.)
Alkalmazott jogszabályok:
•	1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
102. § (1) A lefoglalást meg kell szüntetni, mihelyt arra az eljárás érdekében nincs szükség. A lefoglalás megszüntetése helyett a más jogszabályban meghatározott módon kell eljárni, ha a lefoglalt dolog birtoklása jogszabályba ütközik.
(2) A lefoglalás megszüntetésekor a lefoglalt dolgot annak kell kiadni, aki a bűncselekmény elkövetésekor a dolog tulajdonosa volt, és ezt kétséget kizáró módon igazolni tudja. Ha nincs olyan személy, akinek az előbbi rendelkezés szerint a dolgot ki kell adni és ez az eljárás adataiból sem tűnik ki, a dolgot annak kell kiadni, aki a kiadása iránt alaposnak látszó igényt jelentett be. Ha ilyen személy sincs, és ilyen igény az eljárás adataiból nem tűnik ki, a dolgot annak kell kiadni, akitől lefoglalták. A terheltnek a lefoglalt dolgot csak akkor lehet kiadni, ha azt az előbbi rendelkezések szerint másnak nem lehet kiadni.
•	1999. évi LXXXIV. törvény a közúti közlekedési nyilvántartásról
1. § (1) A törvény célja, hogy meghatározza a közúti közlekedési nyilvántartás adattartalmát, működési szabályait, az annak adatai alapján kiállított, a közúti járművezetésre jogosító, a jármű tulajdonjogát (üzemben tartását) és a közúti forgalomban való részvételre jogosító okmányok adattartalmát.
(2) A közúti közlekedési nyilvántartás célja azon adatok kezelése, amelyek a tulajdon védelméhez, a közúti közlekedés biztonságának elősegítéséhez és a hatósági okmányok közhitelességének biztosításához fűződő egyéni és közérdek érvényesítéséhez szükségesek.

•	48/1997. (VIII. 26.) BM rendelet a közúti közlekedés rendőrhatósági igazgatásáról
20. § (2) A rendőrhatóság a törzskönyvbe, a forgalmi engedélybe és a nyilvántartásba tulajdonosként azt a természetes vagy jogi személyt, illetőleg jogi személyiséggel nem rendelkező gazdasági társaságot jegyzi be, aki a jármű jogszerű megszerzését és származását igazolja.
28. § (1) E rendelet alkalmazásában a jármű tulajdonjogát igazoló okirat a törzskönyv. A rendőrhatóság a jármű első forgalomba helyezése során annak, aki a jármű tulajdonjogát igazolja, törzskönyvet ad ki.
29. § (1) A törzskönyv kiadásáig a jármű tulajdonjogát igazolja:
a) a jármű kereskedelmi értékesítéséről szóló - a jármű és a tulajdonos azonosító adatait tartalmazó - számla,
b) a külföldről behozott járműveknél - a magáncélra ideiglenesen behozott járművek kivételével - a vámhatóság igazolása, külföldön már forgalomba helyezett használt járműveknél az illetékes külföldi hatóság által külföldön a forgalomba helyezéskor kiadott eredeti vagy hitelesített okmányok,
c) az árverési jegyzőkönyv,
d) a gyártó számlája,
e) a jogerős bírói határozat,
f) a hagyatékátadó végzés,
g) az ajándékozást igazoló okirat,
h) az adásvételi szerződés,
i) a fődarabok megvásárlásáról szóló számlák és az összeépítési engedély,
j) a járműkísérő lap.
(2) Ha a tulajdonjog igazolásához több okmány is szükséges, azt a rendőrhatóság együttesen is megkövetelheti. A tulajdonjog igazolásához bemutatott - az (1) bekezdésben meghatározott - okmány eredeti vagy hitelesített példányát a rendőrhatóságnak át kell adni, amely azt a Nyilvántartónak továbbítja.
Megállapított tényállás:
	A panaszos 1999. október 21-én 1 millió 134 ezer forintra értékelt BMW gépkocsiját a Budapesti AUTÓÁZSIÓ Kft. telephelyére vitte, ahol B.B. nevű ismerőse közreműködésével megbízási szerződést kötött a gépkocsi tárolására és eladásra felkínálására. B.B. nem volt a Kft. alkalmazottja, de a telephelyen üzletelt. A szerződés szerint a megbízott Kft. - mint közvetítő - az adásvételi szerződés megkötésére nem volt jogosult, a jelentkező vevők vételi ajánlatáról rövid úton kellett értesítenie az eladót. A szerződést a Kft. egyik alkalmazottja írta alá és látta el a cég bélyegzőjével. A gépkocsi átvételét a telephely naplójában is feltüntették.  
	A BMW-t nem sikerült eladni, ezért kb. két hónappal később B.B. elcserélte F.Cs.-vel egy másik gépkocsira. Az AUTÓÁZSIÓ ügyvezetőjének későbbi tanúvallomása szerint a telepen úgy tudták, hogy B.B. és a panaszos barátok voltak, ennél fogva B.B. a panaszos jóváhagyásával hajtotta végre a cserét. Az ügyvezető véleménye szerint az elszámolás is kettőjükre tartozott. A panaszos több alkalommal érdeklődött a gépkocsijáról, de állítása szerint a Kft. vezetőjétől, illetőleg B.B.-től nem kapott megfelelő tájékoztatást - a megkérdezettek egymásra hárították a felelősséget - és nem kapta meg a gépkocsi vételárát sem. B.B. azt állította, hogy a cserét megbeszélte a panaszossal. A különbözetként kapott 300 ezer forintból, a tárolási költségek és a panaszos korábbi tartozásának levonása után fennmaradt összeget - 70 ezer forintot - átadta a panaszosnak. A panaszos nyilatkozata szerint úgy vélte, hogy a pénzt a telepre bevitt egyéb gépkocsialkatrészekért (spoiler, autógumi)  kapta. 
	F.Cs. a BMW-t nem íratta a nevére és nem készült adás-vételi vagy csereszerződés sem. A gépkocsit tovább cserélte W.B. budapesti lakossal, szerződés erről az üzletről sem készült. 
	2000. tavaszán a panaszost felkereste a munkahelyén W.B. és elkérte tőle a gépkocsi törzskönyvét. A panaszost előzőleg felhívták a Kft-től, hogy szükség lenne a gépkocsi törzskönyvére, mert egy vevő érdeklődött az autó iránt. A panaszos nem tudott a munkahelyéről elmenni, ezért megállapodtak abban, hogy beküldenek hozzá valakit. A panaszos átadta a kért okmányt W.B., állítása szerint azért, mert azt hitte, hogy W. a Kft. megbízásából jött.
	W.B. nem íratta a nevére az autót, hanem egy budapesti autókereskedésben (... Kft.) elcserélte egy másik gépkocsira. P.F., a Kft. ügyvezetője úgy nyilatkozott, hogy a BMW-ért cserébe adott gépkocsi a Kft. tulajdona volt, ennél fogva a BMW is a tulajdonába került.
	2000. április 27-én A.T., kecskeméti lakos, két általa cserébe adott (nem tisztázott tulajdonú) gépkocsiért elcserélte a ... Kft-től a BMW-t. A.T. egy hónappal később külföldre utazott, ez alatt szülei - állítólag félreértésből - átadták a gépkocsi kulcsait és okmányait V.Zs. nevű barátjának, aki azt 2000. június 23-án elcserélte K.Z. dunaharaszti lakossal.
	A.T. 2000. július 3-án feljelentést tett V.Zs. ellen lopás miatt. A Kecskeméti Rendőrkapitányság 3815/2000.bü. számon nyomozást rendelt el az ügyben. 2000. július 6-án K.Z. lefoglalták a gépkocsit. A nyomozás során, 2000. szeptember 1-én tanúként hallgatták ki a panaszost, aki még ekkor is a BMW gépkocsi forgalmi engedélye és törzskönyve szerinti tulajdonos volt. A panaszos vallomásában elmondta, hogy gépkocsija eladására vonatkozó adásvételi szerződést nem írt alá, a rendőrségen bemutatott több szerződésen hamis névaláírás van feltüntetve, az ... Kft. ellen feljelentést kíván tenni és kéri a  lefoglalt BMW kiadását.
	A panaszos 2000. szeptember 8-án a BRFK XI. kerületi Rendőrkapitányságon feljelentést tett a Kft. ellen. 
	2000. szeptember 27-én a Kecskeméti Rendőrkapitányság a lefoglalást megszüntette és a gépkocsit A.T.-nek kiadta. A gépkocsi kiadásáról rendelkező határozat ellen a panaszos panasszal élt, amelyet a Kecskeméti Városi Ügyészség B.1355/2000/4-I. számú határozatával elutasított. Az ismételt panaszt a Bács-Kiskun Megyei Főügyészség 2000. november 23-án elutasította, egyben tájékoztatta a panaszost, hogy kárigényét a XI. kerületi Rendőrkapitányságon folyamatban lévő nyomozás keretében terjesztheti elő. A panaszos a határozat ellen a Legfőbb Ügyészséghez fordult. Tájékoztatást adott arról is, hogy gépkocsiját hamisított meghatalmazással egy kecskeméti autókereskedésben árulják.
	A Legfőbb Ügyészség Nyomozás Felügyeleti Osztálya 2001. február 5-én kelt NF.5389/2000/3-I. számú válaszában megállapította, hogy a nyomozó hatóság idő előtt, az összes szükséges információ hiányában döntött a lefoglalás megszüntetéséről, de az ügyben született határozatokat nem változtatta meg. 
	A BRFK XI. kerületi Rendőrkapitányságon 151-5659/2000.bü. számon, 2000. november 4-én rendeltek el nyomozást a panaszos feljelentése alapján, sikkasztás gyanúja miatt. Az ügyet 2001. március 13-án a Kecskeméti Rendőrkapitányság egyesítette az A.T. feljelentése alapján folytatott eljárással. A nyomozást 2001. december 3-án a Be. 139. § (1) bekezdés b. pont I. fordulata alapján - mivel a nyomozás adatai alapján nem volt megállapítható bűncselekmény elkövetése - megszüntették.
	A panaszos ismeretei szerint a későbbiek során gépkocsiját átrendszámozták és értékesítették.
A vizsgálat megállapításai:
	A panaszostól és a Kecskeméti Rendőrkapitányságtól beszerzett iratok alapján a következőket állapítottam meg:
	A panaszos a tárgyban szereplő BMW gépkocsi tulajdonosa volt, amelyet kétséget kizáróan igazoltak a nevére kiállított törzskönyv és a forgalmi engedély adatai. Szándékában állt ugyan a gépkocsi eladása, de ez nem sikerült; adásvételi, vagy más átruházási szerződést senkivel nem kötött, a gépkocsi értékének egy töredékét kapta meg, a közvetítéssel megbízott Kft. nem számolt el vele.
	A gépkocsit - annak eladhatatlanságára hivatkozva - a Kft-vel tisztázatlan kapcsolatban lévő személyek a tulajdonos tudta nélkül elcserélték, a telephelyről elvitték, a tudakozódni próbáló tulajdonosnak a gépkocsi hollétéről félrevezető tájékoztatásokat adtak (szerelőnél van, próbaúton van, stb.). A BMW-t ezután használt autók feketepiaci kereskedelmével foglalkozó "nepperek" cserélgették egymás között, a csereüzletek sorába közbeiktatva legális autókereskedő céget is. Jellemzően nem kötöttek – és  nem is köthettek – egymással  adásvételi vagy egyéb szerződéseket, a gépkocsi legalizálására a panaszos nevének többszöri hamisításával készült blanketta-szerződéseket használtak. 
	Hasonlóan járt el A.T. is, aki egy Skoda Felícia és egy Opel Omega gépkocsit cserélt el a BMW-ért 2000. április 27-én, egy budapesti autókereskedésben. A BMW úgy került ki a birtokából, hogy júniusban, amikor nyaralása idejére Kecskeméten leállította a gépkocsit, a feljelentésében foglaltak szerint benne hagyta a forgalmi engedélyt és a nevével ellátott adásvételi szerződést. Szüleinek jelezte, hogy a később feljelentett V.Zs. jelentkezni fog náluk és adják át neki a nevére szóló borítékot. Ebben a borítékban volt a BMW kulcsa és törzskönyve. Néhány nap múlva tanúvallomásában azt mondta, hogy egy tisztázatlan eredetű, lefoglalt Chevrolet gépkocsi (nem az ő nevére szóló) okmányait akarta eljuttatni V.Zs. közvetítésével egy üzleti partneréhez, aki egyébként a BMW átadását kérte volna. A.T. a   gyanúsítottal való szembesítése során azt nyilatkozta, hogy azzal bízta meg V.Zs., hogy a BMW-t vigye el a Fortuna autókereskedésbe.
	A szövevényes ügyben a panaszos volt az egyetlen személy, aki hitelesen igazolni tudta a BMW tulajdonjogát. Jogosultságát nem tette kétségessé az sem, hogy a cserék láncolatában szerepelt a P.-S. Kft. is. A Ptk. 117. § (1) bekezdése értelmében tulajdonjogot csak a dolog tulajdonosától lehet megszerezni. Következik ez a származékos jogszerzésre vonatkozó abból az alaptételből, amely szerint senki nem ruházhat át másra több jogot, mint amennyivel maga rendelkezik. 
	A BH1997. 119. szerint "Kereskedelmi forgalomban nem tulajdonostól csak akkor lehet tulajdonjogot szerezni, ha a szerződést engedéllyel bíró természetes vagy jogi személy köti (pl. eladóként, bizományosként, lízingbe adóként) üzleti körén belül. Nem tulajdonos megbízottól kereskedelmi forgalomban nem lehet tulajdonjogot szerezni [Ptk. 118. § (1) bek.]." A rendelkezésünkre álló nyomozati iratok között nem található egyetlen olyan dokumentum sem, amely alkalmas lenne annak bizonyítására, hogy a gépkocsit birtokló személyek bármelyike - ideértve az említett Kft.-t is - tulajdonjogot szerzett volna; annál is inkább, mivel valamennyi csereügyletnél a panaszos nevére hamisított adásvételi szerződést, vagy a panaszos és az AUTÓÁZSIÓ Kft. közötti megbízási szerződés fénymásolatát használták fel. A.T. a Kecskeméti Rendőrkapitányságon tett tanúvallomásában az utóbbi szerződésre hivatkozott, mint amellyel a gépkocsit megvásárolta (cserélte) a P.-S. Kft-től.	
	A Be. 102. § (2) bekezdése alapján a lefoglalás megszüntetésekor a lefoglalt dolgot annak kell kiadni, aki a bűncselekmény elkövetésekor a dolog tulajdonosa volt, és ezt kétséget kizáró módon igazolni tudja. Ez a rendelkezés a kereskedelmi forgalomban való tulajdonszerzéshez fűződő jogok háttérbe szorulását eredményezi, ugyanakkor alkalmas az egységes joggyakorlat kialakítására. A tulajdonjog igazolására elsősorban a gépkocsi okmányai, a törzskönyv, illetve a törzskönyv kiadásáig a hatályos jogszabályban felsorolt egyéb okiratok szolgálnak. A vizsgált cselekmény idején ezeket az iratokat a közúti közlekedés rendőrhatósági igazgatásáról szóló 48/1997. (VIII. 26.) BM rendelet 28. és 29. §-ai tartalmazták. A büntetőeljárási és igazgatási szabályok erősítését szolgálták a közúti közlekedési nyilvántartásról szóló 1999. évi LXXXIV. törvény rendelkezései, amelyek - ideértve a törvény indoklását is - kifejezték a jogalkotónak azt a szándékát, hogy a szabályozás célja a hatósági okmányok közhitelességének biztosításához fűződő egyéni és közérdek érvényesítése és a tulajdon védelme.
	A hatályos büntetőeljárási törvény alapelvei közé tartozik a hatóságok kötelezettsége, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák (Be. 5. §).  A büntető ügyekben eljáró hatóságokat, így a nyomozó hatóságot, az ügyészt, továbbá a bíróságot felderítési és bizonyítási kötelezettség terheli. Ez a kötelezettség kiterjed olyan részkérdésekre is, mint a lefoglalás megszüntetése és a lefoglalt dolog kiadása, amennyiben az eljárásjogi szabályoknak megfelelő döntés meghozatalához nem állnak rendelkezésre a szükséges adatok.
	A nyomozó hatóság - amikor az eljárásban megállapítást nyert, hogy a gépkocsi nyilvántartás szerinti tulajdonosa a panaszos - tanúvallomásokkal próbálta bizonyítani, hogy a gépkocsi a panaszos hozzájárulásával, tehát nem bűncselekmény útján került ki a panaszos tulajdonából. 
	A 2000. szeptember 1-én tanúként kihallgatott panaszos egyértelmű vallomást tett arról, hogy gépkocsiját nem adta el, hollétéről az eladással megbízottak nem adtak tájékoztatást. A cseréhez való hozzájárulásának lehetősége fel sem merült a kihallgatáson. 
	2000. szeptember 15.-én kihallgatták az AUTÓÁZSIÓ Kft. vezetőjét, aki elismerte ugyan, hogy a gépkocsi a telepen volt, de kiadásával kapcsolatban nem tudott mit mondani és a panaszossal szembeni felelősséget B.B.-re hárította. A kihallgatás során nem tisztázták, hogy a telepre megbízási szerződéssel befogadott gépkocsiról milyen jogcímen rendelkezhetett B.B., aki nem volt a cég alkalmazottja. 
	Ugyanezen a napon hallgatták ki F.Cs.-t, aki szintén nem volt a cég alkalmazottja, de elmondta, hogy ő hívta fel telefonon a panaszost az A.Á. Kft.-től, hogy adja át a törzskönyvet W.B.-nek.
	Szeptember 26.-án W.B. a tanúvallomásban elmondta, hogy amikor felkereste a panaszost, az először nem akarta átadni a törzskönyvet, majd miután a Kft.-vel beszélt (F.Cs.), mégis átadta az okmányt. A panaszos állításait nem cáfoló vallomások ellenére szeptember 27-én határoztak a gépkocsi A.T. részére való kiadásról. A határozat indoklása nem adott magyarázatot ara, hogy a panaszos igényével szemben, milyen adatok alapján állapította meg a hatóság kétséget kizáróan A.T. tulajdonjogát. 
	A vizsgálatom során feltárt körülmények, és adatok arra utalnak, hogy a nyomozó hatóság átlépte a mérlegelési jogkör alkotmányos korlátait, amikor a panaszos nyilatkozatait és bizonyítékait nem vette figyelembe, míg A.T. érdekeit még kétség esetén is messzemenően támogatta. A bizonyítható tényeket figyelmen kívül hagyó mérlegelés kihatott a V.Zs. elleni büntetőeljárásra és a panaszos feljelentése alapján folytatott és az ügyek egyesítése után a Kecskeméti Rendőrkapitányságon lezárt nyomozás megszüntetésére.
   	A gépkocsi kiadásával kapcsolatban tett panaszok ügyében a Kecskeméti Városi Ügyészség, valamint a Bács-Kiskun Megyei Főügyészség által hozott elutasító határozatok, illetve intézkedés törvényességét és megalapozottságát vizsgálva a Legfőbb Ügyészség Nyomozás Felügyeleti Főosztálya NF. 5389/2000/3-I. számú levelében 2001. február 5-én  megállapította: "Az eljárás irataiból megállapíthatóan a nyomozás olyan időben döntött a kérdéses gépjármű lefoglalásának megszüntetéséről és annak kiadásáról, amikor a nyomozás a gépjármű bűncselekmény elkövetésekori tulajdonosát még nem tisztázta. Ennek megfelelően az eljárt ügyészségek döntése is idő előtti volt."
  	A nyomozó hatóság a későbbiek során a tanúk ismételt kihallgatásával és szembesítésekkel kísérelte meg a gépkocsi kiadás jogszerűségének utólagos bizonyítását, azonban az ellentmondások feloldása nem járt sikerrel.
	A vizsgálat adatai alapján megállapítottam, hogy a Kecskeméti Rendőrkapitányság eljárása sértette a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény alapelveit és szabályait; ezzel, valamint a mérlegelési jogkör alkotmányos korlátainak figyelmen kívül hagyásával, az Alkotmány 2 § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság nélkülözhetetlen részét képező jogbiztonság követelményének sérelmével, illetve a panaszos tulajdonjogának megsértésével összefüggésben alkotmányos visszásságot okozott. 

Ajánlás:
•	az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján ajánlom az országos rendőrfőkapitánynak, hogy az érintett Kecskeméti Rendőrkapitányságon vizsgáltassa meg a részrehajló intézkedések okait és tegye meg a feltárt, alkotmányos jogok sérelmét eredményező eljárási gyakorlat jövőbeni elkerüléséhez szükséges intézkedéseket.
•	ajánlom a legfőbb ügyésznek, hogy - mivel a panaszos sérelmének orvoslására, a gépkocsi ismételt lefoglalására ugyanezen eljárásban már nincs lehetőség - tegye meg a hatáskörében szükségesnek tartott intézkedéseket a törvényességi felügyeletet gyakorló, illetékes ügyészi szervek fokozottabb figyelmének felhívására. 
	Kérem, hogy ajánlásaimmal kapcsolatos állásfoglalásaikról, intézkedéseikről az Obtv. hivatkozott rendelkezése alapján adjanak tájékoztatást.
Budapest, 2002. november 21.
Takács Albert