OBH 6127/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Pásztor Imre

Az eljárás megindulása
	Előzetes letartóztatásban levő román állampolgár panaszos azt sérelmezi, hogy a Fővárosi Büntetés-végrehajtási Intézetben nem kapja meg a kiírt gyógyszereket. 2001-ben többször vizsgálták és kezelték az Igazságügyi Megfigyelő és Elmegyógyító Intézetben, de ott sem írták ki részére kért fájdalom-csillapítókat.
	Mindezt háttérben meghúzódó faji, nemzeti megkülönböztetésnek  tulajdonítja, mert ő erdélyi.
	A panasz alapján az 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 17. § (1) bekezdésére figyelemmel vizsgálatot rendeltem el. Ennek keretében megkerestem a két büntetés-végrehajtási intézményt felügyelő országos parancsnokot, aki a vizsgálat eredményéről írásban tájékoztatott. 

Érintett alkotmányos jog
A lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog (Alkotmány 70/D. § (1) bekezdése), 
bármely okból eredő hátrányos megkülönböztetés tilalma (Alkotmány 70/A. § (1) bekezdése).

Alkalmazott jogszabályok 
A büntetések és intézkedések végrehajtásáról szóló többször módosított 1979. évi 11. törvényerejű rendelet (Bv. tvr.)
5/1998. (III. 6.) IM rendelet, a fogvatartottak egészségügyi ellátásáról.

A megállapított tényállás
	A panaszost először 2001. március 2-án fogadták be a Fővárosi Büntetés-végrehajtási Intézetbe, amikor is megtörtént a kötelező egészségügyi vizsgálat. Innen kivizsgálás céljából először 2001. május 31-én szállították a Bv. Központi Kórházba, Tökölre. Ezt követően tizennégy alkalommal került sor a  panaszos belgyógyászati, kardiológiai, pulmonológiai, sebészeti, valamint  szemészeti kivizsgálására, részben járó- részben fekvőbeteg szakellátás keretében. 
	Az IMEI-ben öt alkalommal tartózkodott, hosszabb-rövidebb ideig, neurológiai és psychiátriai kivizsgálás és kezelés céljából. 
	Többszörös krónikus betegsége miatt folyamatosan gondos ellenőrzés és kezelés alatt áll. Jelenleg - előjegyzés alapján - szívműtétre vár, amelyet a központi kórház megfelelő szakintézménybe való kihelyezéssel old meg. 

	A fogvatartott panaszost eddig folyamatosan kezelték gyógyszerrel és diétás étrenddel. Ugyanakkor 2001 második felében többször visszautasította az orvos által előírt gyógyszert, illetve csak kisebb mennyiséget fogadott el. Közben kérte, hogy az igazgató főorvos személyesen hallgassa meg, majd ezt a kérését visszavonta. Ebben az időszakban egyébként két esetben tett panaszt az egészségügyi ellátással kapcsolatban, de a vizsgálatok a kifogásokat nem igazolták. Az eredményről mindkétszer írásban értesítették, de a fogvatartott panasszal nem élt. Azóta sem jelentkezett újabb panasszal.
	A vizsgálat során szóvá tette, hogy amikor a Fővárosi Bv. Intézetbe befogadták, a vizsgálatot végző orvos megjegyezte, hogy amikor a bűncselekményt elkövette nem volt beteg, az intézetben máris beteget jelent. Akkor úgy érezte, hogy az orvos ezt azért mondta, mert ő romániai magyar. Pontosan nem tudta felidézni az elhangzottakat, tanút sem jelölt meg, csak azt mondta, hogy akkor sértve érezte magát. Mivel a vizsgálat megfelelő biztos adatot nem tárt fel, a mérlegelés pedig nem az ombudsman hatásköre, a panasz ezen részével érdemben nem foglalkoztam. Tudomásul vettem ugyanakkor, hogy a büntetés-végrehajtás országos parancsnoka tájékoztatta a panasszal kapcsolatban az intézet parancsnokát és biztosított, hogy a büntetés-végrehajtás vezetése nem tűri el, hogy a személyzet bármely tagja a fogvatartottakkal kapcsolatban személyes érzelmeinek teret adjon. 

A vizsgálat megállapításai
	1. A lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog sérelmének, illetve a sérelem veszélyének gyanúja nem igazolódott, ezért visszásságot nem állapítottam meg.
	2. A mindennemű hátrányos megkülönböztetés tilalmának sérelmére utaló visszásságot a vizsgálat nem bizonyított, saját hatáskörben bizonyítást pedig nem folytathattam. Ugyanakkor méltányolom a visszásság veszélyének megelőzésére tett országos parancsnoki intézkedést, amennyiben a panaszt ismertette az érintett büntetés-végrehajtási intézet parancsnokával. Ugyanakkor megfontolandónak tartom a vizsgálat tapasztalatinak ismertetését parancsnoki értekezleten.   
	Mindezek alapján a vizsgálatot lezárom. 

Budapest, 2002. március 13.

Takács Albert