OBH 5897/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Fogarassy Edit

Az eljárás megindulása:
	A Hivatalomhoz forduló panaszos és édesanyja beadványaikban a III. kerületi Rendőrkapitányság, illetőleg az Önkormányzat eljárását sérelmezték. A panaszos állítása szerint 2001. június 12-én az intézkedő rendőrök arra kötelezték, hogy volt élettársát - aki bűncselekmény elkövetése útján jelentkezett be a lakcímére - engedje vissza az általa korábban használt lakásba. A panaszos édesanyja, mint haszonélvező a birtokvédelmi ügyben hozott önkormányzati határozatot kifogásolta, mind tartalmi, mind formai szempontból.
Az ügyben alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében a III. kerületi Rendőrkapitányság vezetőjétől és a III. kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatalának jegyzőjétől felvilágosítást és a vonatkozó iratok megküldését kértem.

Érintett alkotmányos jogok:
A magánlakás sérthetetlenségéhez való jog (Alkotmány 59. § /1/ bek.)
A tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § /1/ bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárásról (Áe.):
18. § (1) Ha nem írja elő jogszabály az ügyfél személyes eljárását, helyette törvényes képviselője vagy meghatalmazottja is eljárhat.
36. § (1) A közigazgatási szerv tárgyalást tart, ha ezt jogszabály előírja, vagy a tényállás tisztázásához szükség van az eljárásban részt vevő személyek együttes meghallgatására.
42. § (1) A közigazgatási szerv mind az ügy érdemében, mind az eljárás során eldöntendő kérdésekben határozatot hoz.
43. § (1) A határozatnak tartalmaznia kell:
a) az eljáró közigazgatási szerv megnevezését, az ügyfél nevét és lakóhelyét (székhelyét), az ügy számát, tárgyának és ügyintézőjének megjelölését,
b) a rendelkező részben a közigazgatási szerv döntését, továbbá a fellebbezés és a bírósági felülvizsgálat lehetőségéről való tájékoztatást,
c) az indokolásban a megállapított tényállást és az annak alapjául elfogadott bizonyítékokat; az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyítást és a mellőzés indokait; az eljárt szakhatóságok megnevezését és azokat a jogszabályokat, amelyek alapján a közigazgatási szerv a határozatot hozta,
d) a határozat hozatalának helyét és idejét, a határozat aláírójának nevét, hivatali beosztását és a közigazgatási szerv bélyegzőlenyomatát.

1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről (Ptk.):
115. § (1) A tulajdonjogi igények nem évülnek el.
(2) A tulajdonos a birtokvédelem szabályai szerint önhatalommal is kizárhat vagy elháríthat minden olyan jogellenes beavatkozást vagy behatást, amely tulajdonjogának gyakorlását akadályozza, korlátozza vagy lehetetlenné teszi.
(3) A tulajdonos követelheti a jogellenes beavatkozás vagy behatás megszüntetését, ha pedig a dolog a birtokából kikerült, követelheti a visszaadását.
188. § (1) Ha a birtokost birtokától jogalap nélkül megfosztják, vagy birtoklásában zavarják (tilos önhatalom), birtokvédelem illeti meg.
(2) A birtokost a birtokvédelem mindenkivel szemben megilleti, annak a kivételével, akitől a birtokot tilos önhatalommal szerezte meg.
(3) A birtokos jogcíme szerint részesül birtokvédelemben azzal szemben is, akitől a birtokát származtatja, illetőleg akinek a birtokát időlegesen átengedte.
189. § (1) Közös birtok esetén a birtokvédelem mindegyik birtokost önállóan megilleti, és követelheti a dolognak közös birtokba bocsátását.
(2) A közös birtokosok - egymás közötti viszonyuk alapján - egymással szemben is jogosultak birtokvédelemre.
190. § (1) A birtokos a birtoka ellen irányuló támadást - a birtok megvédéséhez szükséges mértékben - önhatalommal is elháríthatja.
(2) Az elveszett birtok visszaszerzése érdekében önhatalmúlag csak akkor lehet fellépni, ha más birtokvédelmi eszközök igénybevételével járó időveszteség a birtokvédelmet meghiúsítaná.
191. § (1) Akit birtokától megfosztanak vagy birtoklásában zavarnak, a jegyzőtől egy éven belül kérheti az eredeti birtokállapot helyreállítását vagy a zavarás megszüntetését.
(3) A jegyző az eredeti birtokállapotot helyreállítja, és a birtoksértőt e magatartásától eltiltja, kivéve ha nyilvánvaló, hogy az, aki birtokvédelemért folyamodott, nem jogosult a birtoklásra, illetőleg birtoklásának megzavarását tűrni volt köteles. Határozatot hozhat továbbá a jegyző a hasznok, károk és költségek kérdésében is.
(4) A jegyző határozata ellen államigazgatási úton jogorvoslatnak helye nincs; a birtoklás kérdésében hozott határozatot három napon belül végre kell hajtani.
192. § (1) Az a fél, aki a jegyző határozatát sérelmesnek tartja, a határozat kézbesítésétől számított tizenöt napon belül a bíróságtól kérheti a határozat megváltoztatását.
(2) A birtokos az eredeti birtokállapot helyreállítását vagy a zavarás megszüntetését egy év eltelte után közvetlenül a bíróságtól kérheti. A birtokos közvetlenül a bírósághoz fordulhat akkor is, ha az ügyben a birtokláshoz való jogosultság is vitás.
(3) A bíróság a birtokperben a birtokláshoz való jogosultság alapján dönt; a békés birtoklásban megzavart fél jogosultságát vélelmezni kell.

1992. évi XLIV. törvény a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról:
26. § (3) A lakcímbejelentéshez a lakás tulajdonosának vagy a lakás használatára egyéb jogcímen jogosultnak a hozzájárulása szükséges.
(4) A lakcímbejelentés ténye önmagában a lakás használatához fűződő, valamint egyéb vagyoni jogot nem keletkeztet és nem szüntet meg.

1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről:
24. § (1) A rendőr köteles a feladatkörébe tartozó segítséget, illetőleg a hozzáfordulónak a tőle elvárható felvilágosítást megadni.
(2) A magánérdekek védelme e törvény alapján csak akkor tartozik a Rendőrség hatáskörébe, ha a törvényes védelem az adott körülmények között más módon nem biztosítható, vagy ha a rendőri segítség nélkül a jog érvényesíthetősége meghiúsulna vagy számottevően megnehezülne.
39. § (1) A rendőr magánlakásba bebocsátás vagy hatósági határozat nélkül nem léphet be, illetve nem hatolhat be, kivéve
a) segélyhívás esetén vagy öngyilkosság megakadályozása céljából;
b) bűncselekmény elkövetésének megakadályozása, megszakítása, vagy a bűncselekmény elkövetőjének vagy gyanúsítottjának elfogása és előállítása céljából;
c) közveszély, továbbá az életet vagy testi épséget fenyegető közvetlen veszély elhárítása, illetőleg az ilyen veszélyben lévők kimentése érdekében;
d) rendkívüli vagy tisztázatlan okból bekövetkezett halálesettel kapcsolatos intézkedés megtételére;
e) végrehajtási eljárás lefolytatása céljából, ha az abban való közreműködés - jogszabály alapján - a Rendőrség számára kötelező;
f) az elővezetés végrehajtása érdekében;
g) bűnmegelőzési ellenőrzés (35. §) céljából, a bűnmegelőzési ellenőrzés alá vont lakásába, lakóhelyére, ismert tartózkodási helyére;
h) a szabálysértést felszólítás ellenére folytató személy előállítása céljából;
i) személy- és létesítménybiztosítási intézkedés [46. § (1) bekezdés c) pont] végrehajtására;
j) ha ez előállítás a törvényben meghatározott egyéb okból szükséges.
93. § (1) Panasz előterjesztésére az jogosult, akivel szemben az intézkedést foganatosították.
(2) A panaszt az intézkedést követő 8 napon belül az intézkedést foganatosító rendőri szervnél lehet előterjeszteni.
(3) A panaszt a beérkezéstől számított 15 napon belül az intézkedést foganatosító rendőri szerv vezetője indokolt határozattal bírálja el.
(4) A határozat ellen fellebbezésnek van helye, amelyet a közléstől számított 8 napon belül a felettes szervhez címezve, a panaszt elbíráló határozatot hozó rendőri szervnél lehet előterjeszteni.

A megállapított tényállás:
	A panaszos panaszt tett a rendőrkapitányságon a 2001. június 12-én foganatosított rendőri intézkedés miatt, mely során arra kötelezték, hogy volt élettársát engedje be a saját tulajdonában levő ingatlanon található, korábban a volt élettársa által lakott lakrészbe. A panaszt a kapitányság vezetője 2001. augusztus 27-én kelt határozatában elutasította.
A határozat indoklása szerint 2001. június 12-én a panaszos volt élettársa jogi képviselőjével megjelent a III. kerületi Rendőrkapitányságon, karhatalmi segítséget kérve ahhoz, hogy a kérdéses ingatlanba - ahol állandó bejelentett lakcímmel is rendelkezik - bejuthasson. Elmondása szerint volt élettársa - a panaszos - a zárakat kicseréltette, így ő nem tud bemenni a lakrészébe. A panaszos, aki az ingatlan tulajdonosa, kezdeményezte ugyan a kényszerkijelentését az önkormányzatnál, de az eljárást felfüggesztették. Az erről szóló határozatot a panaszos volt élettársa bemutatta az ügyeletes tisztnek, aki közölte vele, hogy - két hatósági tanú jelenlétében, lakatos segítségével - joga van bemenni a kérdéses lakrészbe. A helyszínen megjelent rendőrjárőr, valamint két hatósági tanú jelenlétében, lakatos közreműködésével erre sor is került. Ezt követően az ügyeletes tiszt telefonon tájékoztatta a hozzá forduló panaszost, hogy a határozatra, valamint a felfüggesztett eljárásra való tekintettel, amíg az ügyben vagyonmegosztás nem történt, volt élettársa jogosan használja az ingatlanrészt.
A kapitányságvezető az intézkedés ellen tett panaszt azzal utasította el, hogy "az ügyeletes tiszt jogszerűen tájékoztatta a panaszos volt élettárást arról, hogy a bíróság jogerős döntéséig jogosan használja az ingatlanrészt."
	Ezt követően, 2001. október 17-én a panaszos édesanyja, mint haszonélvező fordult birtokvédelemért a III. kerületi Önkormányzat jegyzőjéhez, mert lányának volt élettársa - miután hatósági segítséggel visszaköltözött - lecseréltette a zárakat, így ő a haszonélvezői jogait nem tudta gyakorolni. Az ügyben tárgyalást tartottak, melyen a panaszos ügyfél - betegsége miatt - nem tudott megjelenni. A jegyző a kérelmet 2001. november 13-án kelt határozatában elutasította.

A vizsgálat megállapításai:
	A Fővárosi Bíróság időközben - 2001. november 14-én hozott ítéletében - jogerősen megállapította, hogy a Fővárosi Közigazgatási Hivatal másodfokú döntése - amely helybenhagyta a panaszos volt élettársának a kérdéses ingatlanon bejelentett lakcímét törlő, első fokú határozatot - helytálló. A férfi ugyanis közokirathamisítás révén jelentkezett be az adott lakcímre az önkormányzatnál. Az 1993. évi LXVI. 26. § (4) törvény értelmében a lakcímbejelentés ténye önmagában a lakás használatához fűződő, valamint egyéb vagyoni jogot nem keletkeztet és nem szüntet meg, vagyis a lakcím bejelentésével a bejelentő nem szerez jogot az ingatlan birtoklására; a birtokláshoz való jogot pedig a bejelentett lakcím törlése nem érinti. 
	A rendőrkapitány álláspontja szerint az akkori helyzetnek megfelelően, azon időben az ügyeletes tiszt döntése helyes és jogszerű volt. Az országgyűlési biztos ugyanakkor már korábban - OBH 1783/1998. jelentésében - is megállapította, hogy az ingatlannal kapcsolatos, a tulajdonos és a lakó közötti polgári jogi jogvita eldöntése nem tartozik a rendőrség hatáskörébe. A birtokháborítás megszüntetése, illetőleg a birtokvédelem biztosítása a Ptk. szerint a jegyző, valamint a bíróság feladata. A rendőrség jogszerűen nem avatkozhat be az állampolgárok között fennálló magánjogi jogviszonyokba, ezek rendezése ugyanis közigazgatási, ill. bírósági útra tartozik. A rendőrség - hatósági kényszert alkalmazva - csak a jogerős határozatok végrehajtásánál működhet közre az ilyen típusú, vagyonjogi ügyekben.
Az 1994. évi XXXIV. 24. § (1) alapján a magánérdekek védelmében a rendőrség csak akkor járhat el, ha a törvényes védelem az adott körülmények között más módon nem biztosítható, vagy ha a rendőri segítség hiányában a jog érvényesíthetősége meghiúsulna vagy számottevően megnehezülne. A törvény 39. § (1) pedig taxatíve meghatározza azokat az okokat, amikor a rendőr magánlakásba - bebocsátás vagy hatósági határozat nélkül - beléphet vagy behatolhat. Ebben az esetben viszont egyik ok sem állt fenn, továbbá a - jogi képviselővel is rendelkező - félnek nyilvánvalóan lehetősége, sőt kötelessége lett volna a jegyzőhöz fordulnia birtokvédelemért, az ügyeletes tisztnek pedig el kellett volna utasítania a segítségnyújtást.
Ha a rendőrség adott esetben mégis indokoltnak tartja a magánérdek védelmét, mindenekelőtt - elfogulatlan tanúk, pl. szomszédok segítségével - meg kell győződnie arról, hogy a segítséget kérő fél valóban birtokos-e, azaz életvitelszerűen az ingatlanban lakik, így megilletheti-e a birtokvédelem. Az egyik hatósági tanú nyilatkozata szerint a lakást 2001 júniusában teljesen kiürítve találták, nyilvánvaló tehát, hogy a birtokláshoz való jogosultság is kérdéses volt. A kényszerkijelentési eljárás felfüggesztéséről szóló, a "birtokos" által bemutatott határozat pedig semmiképpen sem szolgálhat a birtokláshoz való jog vélelmezésének alapjául.
	Mindezekre tekintettel vizsgálatom során - a rendelkezésre álló adatok alapján - megállapítottam, hogy a rendőrség eljárása súlyos visszásságot okozott a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelményével és a magánlakás sérthetetlenségéhez való joggal összefüggésben. Az állampolgárok alapvető igénye és joga, hogy mindennapi életükbe csak törvényi felhatalmazás alapján, jogszerűen avatkozhasson be a közhatalom. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) alapján ezért ajánlást teszek a budapesti rendőr-főkapitánynak, hogy - a hasonló jogsértések elkerülése érdekében - vizsgálja felül az irányítása alá tartozó rendőri szervek intézkedési gyakorlatát, valamint gondoskodjon róla, hogy a rendőrség tagjai ilyen esetekben sokkal  körültekintőbben járjanak el.
	A panaszos édesanyja által előterjesztett birtokvédelmi kérelmet elutasító önkormányzati határozatot ugyanakkor törvényesen hozták meg. A határozat az Áe. formai követelményének megfelelően tartalmazza a jogszabályi hivatkozásokat, ami a határozat kézbesítésekor a panaszosnak is tudomására jutott. Az Áe. ugyankkor nem rendelkezik a tárgyalás elhalasztásának szabályairól; az ügyfél pedig - ha nem tud személyesen megjelenni - képviseltetheti magát a tárgyaláson. A jegyző tájékoztatása szerint a kérelem, a panaszlott nyilatkozata és a becsatolt iratok elegendő adatot biztosítottak a határozat meghozatalára.
A döntéssel szembeni tartalmi kifogás esetén - a határozatban megjelölt módon - keresetet lehetett volna indítani a bíróságon. A Ptk. 188. § (2) szerint a birtokost mindenkivel, még a tulajdonossal és a haszonélvezővel szemben is megilleti a birtokvédelem. A tulajdonos - a Ptk. 115. § (3) alapján - tulajdoni pert indíthat a jogcím nélküli birtokossal szemben.
	Mindezekre tekintettel - a rendelkezésre álló iratok és a kapott tájékoztatás alapján - megállapítottam, hogy a polgármesteri hivatal eljárása nem okozott visszásságot a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben, ennélfogva a jegyző válaszát elfogadom. 

Budapest, 2002. április 17.

Takács Albert