OBH  5279/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Endrődi Zsuzsa

Az eljárás megindulása:
	I. Jné iü. szakértő a Magyar Energiafogyasztók Szövetségének elnökségi tagja a villamos energia törvénynek és végrehajtási rendeletének - a szerződésszegésre  vonatkozó - szabályait, illetve a szolgáltatónak a szabálytalan vételezés esetén alkalmazott eljárását kifogásolta. Bemutatott néhány anonim jogesetet annak illusztrálására, hogy a jelenleg alkalmazott felemelt díj számítás nincs arányban a szolgáltatónak okozott kárral. Helyteleníti továbbá a szolgáltatónak azt a jogosultságát, hogy a szabálytalanul vételezett fogyasztóval szemben hatóságként lép fel és  bírság fizetésére kötelezi. Kifogásolta a szolgáltató azon gyakorlatát, hogy az új fogyasztót egyetemlegesen kötelezi abban az esetben, ha az ellenőrzés során kiderül, hogy a mérőórát a korábbi fogyasztóval fennállott jogviszony alatt megrongálták, illetve befolyásolták.
Felvetette azt is, hogy a szolgáltató több esetben lejárt  hitelesítésű mérőt használ, vagy a mérő átírásakor nem száll ki a helyszínre. Véleménye szerint a havonkénti mérőóra ellenőrzés mellett a visszaélésekre is hamarabb fény derülne.
Végül tapasztalatai alapján szükségesnek tartaná a fogyasztók megfelelő tájékoztatását, és az alapismeretekre való oktatását szórólapokon vagy a médiában arról, hogy a fogyasztónak a mérőberendezésekre őrzési kötelezettsége van, és hogy minden  általa tapasztalt rendellenességnél kérheti a szolgáltató díjtalan felülvizsgálatát.
	A szakértő előterjesztésének különös aktualitást ad, hogy hamarosan parlament elé kerül új törvényjavaslat a villamos energiáról. A módosítás során átgondolhatók a szabálytalan vételezéssel kapcsolatos rendelkezések is.
	Bejelentő kérte az ombudsmant, hogy vizsgálja meg az áramszolgáltatók kifogásolt eljárását a fogyasztók alkotmányos jogainak érvényesülése szempontjából. A bejelentés alapos, és jelentős számú állampolgárt súlyosan érint, ezért a vizsgálatot lefolytattam. 

Érintett alkotmányos jogok:
•	A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam, melyből következik az állampolgárok jogbiztonsághoz és tisztességes eljáráshoz való joga. [Alkotmány 2. § (1) bekezdés.]  
•	A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot. Jelen esetben ez a tulajdon terheinek viselését, de azon belül a fogyasztónak azt a jogát jelenti, hogy vagyonával csak a tényleges áram-felhaználásért, illetve az általa okozott kárért feleljen. [Alkotmány 13. § (1) bekezdés]
•	A Magyar Köztársaságban senki sem tekinthető bűnősnek mindaddig, amíg büntetőjogi felelősségét a bíróság jogerős határozata nem állapította meg. A bűnősség két megnyilvánulási formája a szándékosság és a gondatlanság. Mindkét magatartás egyben polgári jogi értelemben vett vétkes magatartás is. Az ártatlanság vélelme mind a szándékos, mind a gondatlan magatartás esetében büntetőjogi jelentőséggel bír, ez azonban - mivel ugyanazon magatartás kétféle jogági minősítésének összefüggéséről van szó - a polgári jogi kártérítési felelősségre is kihat [Alkotmány 57. § (2)].
•	A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a szabad véleménynyilvánításra, továbbá arra, hogy a közérdekű adatokat megismerje, illetőleg terjessze. Jelen esetben a szolgáltató gazdálkodásának átláthatóságához szükséges közérdekű adatoknak a fogyasztók és érdekképviseleti szerveik általi megismeréséről van szó [Alkotmány 61. § (1) bekezdés]. 

Alkalmazott jogszabályok:
•	Polgári Törvénykönyv 
4. § (1) bekezdés: A polgári jogok gyakorlása és a kötelezettségek teljesítése során a felek a jóhiszeműség és a tisztesség követelményeinek megfelelően, kölcsönösen együttműködve kötelesek eljárni.
(4) bekezdés: Ha ez a törvény szigorúbb követelményt nem támaszt, a polgári jogi viszonyokban úgy kell eljárni, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható. Saját felróható magatartására előnyök szerzése végett senki sem hivatkozhat. Aki maga sem úgy járt el, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható, a másik fél felróható magatartására hivatkozhat.
277. § (2) bekezdése: A felek a szerződés teljesítésében együttműködésre kötelesek. A kötelezettnek a szerződés teljesítése érdekében úgy kell eljárnia, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható, a jogosultnak pedig ugyanilyen módon elő kell segítenie a teljesítést. 
(3) bekezdés: A felek a szerződés teljesítését érintő minden lényeges körülményről kötelesek egymást tájékoztatni.
301. § (1) bekezdés: Pénztartozás esetében -ha jogszabály eltérően nem rendelkezik, vagy a felek másként nem állapodnak meg a - kötelezett  a késedelembe esés időpontjától kezdve akkor is köteles az éves költségvetési törvényben meghatározott mértékű kamatot fizetni, ha a tartozás egyébként kamatmentes. A kamatfizetési kötelezettség akkor is beáll, ha a kötelezett késedelmét kimenti.
(2) bekezdés: Ha a jogosultnak a késedelembe esés időpontjáig kamat jogszabály vagy szerződés alapján jár, a kötelezett, - ha jogszabály kivételt nem tesz, vagy a felek másként nem állapodnak meg - a késedelembe eséstől ennek évi költségvetési törvényben meghatározott mértékű kamattal növelt összegét, legalább azonban az (1) bekezdésben meghatározott mértékű kamattal köteles megfizetni.
(4) bekezdés: A jogosult követelheti a késedelmi kamatot meghaladó kárát.
247. § (2) bekezdés: A pénztartozás késedelmes fizetése esetére kikötött kötbérre a késedelmi kamat szabályait kell alkalmazni.
318. § (1) bekezdés: A szerződésszegésért való felelőségre, valamint a kártérítés mértékére a szerződésen kívül okozott károkért való felelősség szabályait kell alkalmazni azzal az eltéréssel, hogy a kártérítés mérséklésének - ha jogszabály kivételt nem tesz - nincs helye.

•	A villamos energia termeléséről, szállításáról és szolgáltatásáról szóló 1994. évi XLVIII. törvény (továbbiakban: VET)
50. § (1) bekezdés b.) pontja  A szolgáltató részéről szerződésszegésnek minősül, ha a villamos energiát nem a közüzemi szerződésben meghatározott, illetőleg nem a tőle elvárható módon szolgáltatja,...
(2) bekezdés d.) pontja: a fogyasztó részéről szerződésszegésnek minősül, ha a csatlakozó berendezést, a fogyasztásmérő berendezést, szándékosan vagy vétkes gondatlansággal megrongálja, a zárpecsétet eltávolítja, annak sérülését a szolgáltatónak nem jelenti be.
51. § (1) bekezdés a.)-d.) pont: A szerződés megszegésének, illetőleg a villamos energia szabálytalan vételezésének következménye: díjvisszatérítés, illetőleg pótdíjfizetés, felemelt díjfizetés, kötbér, kártérítés.
(3) bekezdés: A pótdíj és a  felemelt díj mértékét a villamos energiára vonatkozó árrendelet tartalmazza.

•	A lakossági fogyasztók részére szolgáltatott villamos energia árának megállapításáról szóló 10/1999. (III. 19.) GM rendelet
4. § (1) bekezdés: A fogyasztó a  VET 50. § (2) bekezdésének d.), e.), f.), i.), j.), és k.) pontjaiban meghatározott szerződésszegés, valamint a VET 50. §-ának (3) bekezdésében meghatározott szabálytalan vételezés esetén felemelt díjat fizet. A felemelt díj mértéke megegyezik az "A" díjszabás áramdíjának négyszeresével.

•	A mérésügyről szóló 1991. évi XLV. törvény
7. § (2)-(3) bekezdése: Kötelező hitelesítésű mérőeszköz csak érvényes hitelesítéssel forgalmazható, használható, vagy tartható használatra kész állapotban. A kötelező hitelesítésű mérőeszköz hitelesíttetéséről
a.) a belföldi forgalombahozatal előtt (első hitelesítés) a belföldi forgalombahozónak,
b.) javítás után (javítás utáni hitelesítés) a javítást végzőnek, 
c.) meghatározott időközönként (időszakos hitelesítés) a mérőeszköz tulajdonosának illetve használójának kell gondoskodnia.
10. § (4) bekezdés: A kötelező hitelesítésű mérőeszközök mérésügyi követelményeit, a hitelesítés általános feltételeit, és eljárási rendjét az OMH (Országos Mérésügyi Hivatal) hitelesítési előírásban határozza meg.
13. § (1) bekezdés: A hitelesített mérőeszközt úgy kell üzemben tartani és használni, hogy rendeltetésszerű működése, a mérési eredmények pontos leolvasása biztosítva legyen.
(3) bekezdés: A hitelesített mérőeszközt -az ellenkező bizonyításig úgy kell tekinteni, hogy annak nincs mérési eredményt befolyásoló hibája.

•	A 127/1991. (X.9.) Kormány számú rendelet
13. § (3) bekezdés: A közüzemek (víz, gáz, hő és áramszolgáltató vállalatok) a hálózatukban üzemeltetett kötelező hitelesítésű fogyasztásmérők főbb adatait feltüntető folyamatos nyilvántartásról kötelesek gondoskodni.

A vizsgálat megállapításai:
A vizsgálat során - az állampolgárok alkotmányos jogaival kapcsolatos - következő kérdésekre kellett választ kapnunk:
•	1. A szabálytalan vételezés  esetén alkalmazott felemelt díj arányban áll-e a fogyasztó által a szolgáltatónak okozott kárral, illetve tartalmazhat-e bírságot, vagy pénzbüntetést. Van-e egyetemleges felelőssége az új fogyasztónak akkor, ha az ellenőrzés során derül ki, hogy a mérőórát befolyásolták a nevére történő átírás előtt;
•	2. A felemelt díj kiszámítása során az elektromos berendezések kihasználására vonatkozó adatok megfelelnek-e az életvitelszerű fogyasztásnak;
•	3. Milyen eljárást kell követni abban az esetben, ha a szabálytalan vételezés lejárt hitelesítésű mérőórával történik;
•	4. A PTK-ban meghatározott, a felek együttműködési kötelezettsége kiterjed-e a fogyasztó tájékoztatására és kioktatására.

A vizsgálat során áttanulmányoztam a vonatkozó jogszabályokat, összevetve azokat  PTK előírásaival, a Budapesti Elektromos Rt. üzletszabályzatát, és a szakértő által csatolt dokumentumokat, valamint a villamos energiáról szóló törvényjavaslat tervezetét.
	Megállapításaimat a feltett kérdések sorrendjében az alábbiakban foglalom össze:
	1. A felemelt díj a fogyasztó azon  szerződésszegésének következménye, amikor szabálytalanul vételezi a villamos energiát (VET. 50. § (2) bek. d.), e.), f.) i.) j.) k.) és 50. § (3) bek.). Ezzel a magatartásával a szolgáltatónak kárt okoz, és köteles azt megtéríteni. 
A jelenlegi szabályozás szerint azonban a felemelt díj nemcsak a kár megtérítését szolgálja, hanem a jogsértő magatartás büntetését is. Az alkotmány rögzíti az ártatlanság vélelmét, mely szerint  senkit nem lehet bűnősnek tekinteni addig, amíg bűnösségét jogerős bírói ítélet meg nem állapította. A helyszínen felvett jegyzőkönyv és a mérőóra vizsgálati eredménye  alapján a szolgáltató maga állapítja meg a kár mértékét és a büntetést is, holott nem szabálysértési hatóság és nem büntető bíróság, hanem egyenjogú és mellérendelt szerződő fél. Talán ezért is  gyakori, hogy az ügyféllel mint szerződő partnerrel való egyezség során ezt több esetben mérsékli. Az új törvény tervezete is említi a felemelt díjat, mint a szerződés megszegésének egyik következményét. Korlátozza azonban a fogyasztó szerződésszegésének két esetére, ti. ha a fogyasztó a fogyasztásmérő berendezés befolyásolásával vagy megkerülésével vételez, valamint ha a villamos energia szolgáltatás felfüggesztése után a közüzemi szolgáltató beleegyezése nélkül villamos energiát vételez.  A többi esetben a 88. § a.) pontjának kivételével a közüzemi fogyasztó kötbért köteles fizetni. Az új megoldás részben orvosolja a vázolt panaszt, de úgy gondolom, hogy a gyakorlatban igen nehéz elhatárolni egymástól azt a két magatartást, ami a fogyasztói berendezés szándékos vagy gondatlan megrongálását, illetve a fogyasztásmérő berendezés befolyásolását jelenti. 
	A kötbér szerződésben való kikötése a szerződés megszegésének egyes eseteire inkább arányban áll a  szolgáltatónak okozott kárral, mint a felemelt díj. Kérdés azonban, hogy mi a kötbér számításának alapja.
	Az új elszámolási rendszerben ugyanis a mérőórát évente csak egyszer olvassák le. Az üzletszabályzat 8.2. számú mellékletében a fogyasztó felelőssége esetén fizetendő kötbér  mértéke 5 kWh fogyasztás a mindenkori lakossági felemelt árral számolva, időtartama maximum 90 nap. A kilencven nap fogyasztásának megállapítása az évi egyszeri leolvasás miatt kérdéses.
Véleményem szerint a tervezetben a 88. § f.)-g.) pontja esetében is különbséget kell tenni a szabálytalan vételezéssel okozott kár megtérítése és az ilyen magatartás büntetése között. A bírság kiszabására szabálysértési eljárás keretében, a pénzbüntetés megállapítására büntetőeljárás keretében kerülhet sor. Az idézett jogszabályok nem tartalmaznak olyan előírást a szolgáltatók részére, hogy  a szabálytalan vételezés észlelésekor szabálysértési vagy büntető eljárást kell kezdeményezniük. A szakértő tapasztalata szerint, ha a szolgáltató rendőrségen bejelenti a szabálytalan vételezést, akkor a nyomozóhatóság lopás alapos gyanúja miatt eljárást indít. A kár mértékét a szolgáltató ilyenkor a felemelt díjjal számolja ki, ami nem ritkán milliós számlát jelent. Ha a feljelentés alapján a bíróság a fogyasztót elítéli, akkor tulajdonképpen ugyanazért a cselekményért kétszer kell bűnhődnie. Egyszer ki kell fizetnie a felemelt díjat (ami már tartalmaz egyfajta büntetést), és az esetleg kiszabott szabadságvesztés büntetést is le kell töltenie, vagy a pénzbüntetést is ki kell fizetnie.
	Az ártörvényben meghatározott hatósági ár négyszerese nem fogadható el kártérítésnek, mert nem arányos az okozott kárral, ezért a szolgáltató oldalán jogalap nélküli gazdagodást jelent.  Még akkor is így van ez, ha a szolgáltatónak évente tetemes kárt okoz a fogyasztók felderítetlen szabálytalan vételezése. Az a fogyasztó aki szabálytalanul vételez, csak a maga által okozott kár megtérítésére kötelezhető, a más által okozott kár megfizetésére őt kötelezni nem lehet.
	Itt kell említést tenni arról az esetről, amikor a fogyasztó személyében változás következik be, és az új tulajdonos nem tud arról, hogy korábban a mérőórát befolyásolták, vagy megkerülésével szabálytalanul vételeztek. Ezért fontos, hogyha az új fogyasztó bejelenti a változást, akkor a szolgáltató minden esetben kiszálljon a helyszínre a mérőt ellenőrizni. Amennyiben megállapítja a szabálytalan vételezést, a következményeket a korábbi fogyasztóval szemben kell érvényesítenie,  az új fogyasztó egyetemleges felelőssége nem állhat fenn. A PTK szabályai szerint saját felróható magatartására előnyök szerzése végett senki sem hivatkozhat. A szolgáltató tehát nem hivatkozhat arra, hogy elmulasztotta ellenőrizni a mérőt a korábbi fogyasztóval fennálló jogviszony alatt, ezért az új tulajdonossal szemben érvényesíti a kárigényét. Ezt a véleményt a Magyar Energia Hivatal is megfogalmazta 2001. július 10-én - az áramszolgáltatók részvételével tartott - értekezleten. 
A fentiek alapján megállapítom, hogy a felemelt díj, illetve az ezt megállapító rendelkezés, továbbá a szolgáltatónak az a gyakorlata, hogy egyetemleges felelősséget állapít meg, ellenkezik az Alkotmánynak a jogbiztonsághoz való jogra és az ártatlanság vélelmére  vonatkozó szabályaival. A Magyar Áramszolgáltatók Egyesülete a 2000. december 4-én tartott konferencián közreadott javaslata szerint a napirenden lévő villamos energia törvény módosítása során egyetértett azzal, hogy a jövőben a fogyasztói szerződésszegések és szabálytalan áramvételezések szankciójaként ne az un. felemelt díj kerüljön -mintegy büntetésként- alkalmazásra, hanem a szolgáltatókat ténylegesen ért kár megtérítésére kerüljön sor.
Észrevételezte azonban, hogy az új jogszabály tervezetéből  -a korábbi szabályokhoz képest - hiányoznak a fogyasztói károkozás mértékének és összegszerűségének megállapítására szolgáló un. kihasználási óraszámok. Javasolta, hogy ezek a szabályok kerüljenek vissza az új jogszabályba. A kihasználási óraszámokat a törvény végrehajtására kiadott 34/1995. (IV. 5.) Korm. számú rendelet 17. §-a tartalmazza. Az ezzel kapcsolatos véleményemet a következő pontban fejtem ki.
	2. Amennyiben a szabálytalan vételezés tényleges időtartama nem állapítható meg, akkor a jogszabályban foglalt vélelem szerint a megelőző egy év fogyasztását veszi figyelembe a szolgáltató egy a háztartási villamos fogyasztókészülékekre kalkulált kihasználási óraszám segítségével.
Az egy éves törvényi vélelem alkalmazása az alkotmányos jogok érvényesülése szempontjából nem kifogásolható, ellenbizonyításnak bármikor helye van. A számítás alapját képező kihasználási óraszámok alkalmazása azonban megkérdőjelezhető.
A Közüzemi Szabályzat 17. §-a rögzíti, hogy szabálytalan vételezés esetén a vételezett villamos energia mennyiségét milyen kihasználási óraszámok szerint kell kiszámítani. Ez általános háztartási fogyasztás esetén havi 125 óra. Hőtároló villamos vízmelegítő esetén havi 240 óra, hőtároló helyiségfűtő berendezés esetén havi 240 óra, amely csak október 1-től április 30-ig terjedő időszakban alkalmazható. A szakértő számítása szerint ez azt jelenti, hogyha egy átlagos lakásban villanytűzhely (3,5 kW), porszívó (1kW), hűtőgép (0,15 kW), TV, mikrósütő (1,5 kW) mosógép (1,5 kW), világítás, kisebb háztartási készülékek találhatók mintegy 10 kWh összteljesítménnyel, akkor a számításnál ezeket havi 125 óra, azaz munkanaponként 5 óra időtartammal veszik figyelembe a fent jelzett készülékeken feltüntetett maximális, un. névleges teljesítménnyel. A számítás nem életszerű, mert egy átlagos háztartásban sosem használják a tűzhelyet minden nap öt órán keresztül, minden lapján és sütőjén is egyidejűleg, a mikrósütőt sem használják napi öt órában, a porszívót és a mosógépet sem. Egy ilyen felszereltségű lakás átlagos havi áramfelhasználása kb. 150-170 kWh  egy hónap alatt. Ezzel szemben a bírság számítását a közüzemi szabályzat a felemelt óraszámmal rendeli kiszámítani, azaz 10 kW beépített teljesítmény x 125 óra = 1250 kWh.  A hatósági ár 23,52 Ft., a felemelt ár ennek négyszerese 94,08 Ft. A példa szerinti átlagos háztartás fogyasztója 1250 kWh x 94.08 Ft. = 117.600 Ft./hó  felemelt díjat köteles fizetni, holott az általa okozott tényleges kár normál díjjal számítva 170 kW x 23,52 Ft. = 3.998.-Ft/hó. 
Ha az áramszolgáltató nem tudja megállapítani, hogy a szabálytalan vételezés mikor kezdődött, a bírságot egy évre visszamenőleg is kivetheti. Így a fenti példa szerint a fogyasztó 12 hónapra 1.441.200.-Ft.-t köteles fizetni, holott az általa okozott kár 47.980 .-Ft. A bírság, vagy pénzbüntetés összege tehát 1.363.220.- Ft, amit az áramszolgáltatónak kell befizetni.
Ilyen összegű bírságot a fogyasztó, ha szociálisan hátrányos helyzetű, még részletekben sem tud kifizetni. 
Ha figyelembe vesszük a PTK- nak a szerződésszegésre vonatkozó rendelkezéseit (PTK 301. § (1)-(2) bekezdés), a " büntetés" a  tartozásnak a késedelmi kamattal növelt  összegét is jelentősen meghaladja. "A késedelmi kamat a törvény által megszabott kárátalány. Annak az elmaradt jövedelemnek a kompenzálására szolgál, amelyet a fél a késedelmesen kifizetett összeg kockázat nélküli befektetésével biztonsággal elérhetett volna. A jogosult azonban bizonyíthatja, hogy a késedelmi kamatot meghaladó kára keletkezett (BH2001.78.II.).
	Az életvitelszerű fogyasztás kiszámításához a Magyar Villamos Művek, a DÉDÁSZ Rt, az ÉDÁSZ Rt, és az ELMŰ Rt. finanszírozásában elkészült egy olyan program, amelynek segítségével a kihasználási óraszám reálisabban meghatározható. Ez azt jelenti, hogy a számítógépbe beviszik a fogyasztó által használt  összes villamos készülék fajtáját -megkülönböztetve az éjszakai áramellátásúakat - és mindegyikhez megadják annak egyórai villamos teljesítményét és a fogyasztó által megjelölt tényleges napi használati időt. A program az adathalmazból kiszámítja, hogy mennyi lesz a villanyszámla. A szakértő tudomása szerint ez a program minden szolgáltatónak a rendelkezésére áll.
	Véleményem szerint a fent ismertetett, életvitelszerű fogyasztás kiszámítását segítő  program alkalmazásával kiállított számla összege a PTK szerinti késedelmi kamatok, vagy a szerződésben meghatározott kötbér alkalmas arra, hogy a szabálytalan vételezéssel a szolgáltatónak okozott kár megtérüljön.
A fentiek alapján megállapítom, hogy a közüzemi szabályzatnak a kihasználási óraszámokra vonatkozó rendelkezése és a szolgáltató ezen alapuló számlázási gyakorlata ellenkezik az Alkotmányban rögzített jogbiztonsághoz való joggal  és a tulajdonhoz való joggal  azért, mert a fogyasztót olyan összegű számla fizetésre kötelezi, ami a fogyasztás ellenértékét kirívóan nagy mértékben meghaladja.
	A fentiekhez kapcsolódik az a kérdés, hogy a szerződésszegés következményeként alkalmazott  felemelt díjnak a kár összegét meghaladó része milyen célra kerül felhasználásra. A javaslat 16. §-a a szociális villamos energia ellátás finanszírozására állami, önkormányzati forrásokat és a felemelt díjból származó bevételeket nevezi meg. Az önkormányzatoktól -ismerve anyagi helyzetüket- forrás nem remélhető. A felemelt díj alkalmazása az 1. pontban kifejtettek szerint alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot okoz. A megoldás csak állami forrásból megvalósuló kompenzáció lehet (pl. a korábban már működött Energia Alapítvány utján).  Ezért is indokolt a szolgáltatónak okozott kár, és a jogsértő magatartás büntetésének szétválasztása.
	3. Abban az esetben, ha a fogyasztásmérő hitelessége már lejárt, amikor a szolgáltató felderíti a szerződésszegést, véleményem szerint kármegosztásnak van helye. A szolgáltató ilyenkor nem érvényesítheti a felemelt díjat, mert azzal a mulasztásával, hogy nem gondoskodott a fogyasztásmérő hitelesítéséről,  a károkozásban maga is közrehatott. 
A már említett konferencián készült jegyzőkönyv tanúsága szerint ez a véleménye a Magyar Energia Hivatalnak is.  A hibás mérő adatai számlázás alapjául nem szolgálhatnak A hibás mérést megelőző időszak itt nem vehető figyelembe, mert nem tudni, hogy a szabálytalan vételezés mikor kezdődött. A fent említett program és az egy éves törvényi vélelem segítségével könnyen kiszámítható az életvitelszerű fogyasztás és annak szolgáltatási díja. Ezen felüli igénye a szolgáltatónak a kármegosztás elvén nem lehet. A fogyasztó aki maga sem úgy járt el, ahogy az az adott helyzetben elvárható, hivatkozhat a szolgáltató felróható magatartására, ti. arra, hogy nem ellenőrizte időben a fogyasztásmérő hitelességét.
	A fenti probléma felveti azt a kérdést, hogy megfelelő-e a fogyasztásmérők hitelesítési nyilvántartása. A 127/1991. (X. 9.) Kormány számú rendelet 13. § (3) bekezdése szerint a közüzemek a kötelező hitelesítésű fogyasztásmérő adatairól folyamatos nyilvántartást kötelesek vezetni. Ezt a tevékenységet a jogszabályok szerint sem az Országos Mérésügyi Hivatal, sem a Magyar Energia Hivatal  nem ellenőrzi. A szakértő véleménye szerint előfordul, hogy az üzemelő mérők 10-20 %-a is lejárt hitelességű. Ez az állapot a jogbiztonsághoz való joggal összefüggő visszásságot okoz. Ezért véleményem szerint indokolt egy a lejárt hitelességű fogyasztásmérők időben történő cseréjét ösztönző szabályozás.
	4. A Polgári Törvénykönyv szabályai szerint a felek a szerződés teljesítésében együttműködésre kötelesek. A kötelezettnek a szerződés teljesítése érdekében úgy kell eljárnia, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható, a jogosultnak pedig ugyanilyen módon elő kell segítenie a teljesítést. A felek a szerződés teljesítését érintő minden lényeges körülményről kötelesek egymást tájékoztatni. A fentiekben vázolt együttműködés keretébe tartozik az is, hogy a szolgáltató minden lényeges tudnivalóról  pontosan tájékoztassa a fogyasztót. 
	Az áramszolgáltatás során a szolgáltató az adott területen monopolhelyzetben van, ezért a hálózat üzemeltetőinek a  gazdálkodását átláthatóvá kell tenni, az ezekhez szükséges adatokhoz való hozzáférést biztosítani kell. Erre vonatkozóan rendelkezést a tervezet nem tartalmaz, ez a hiányosság sérti a jogbiztonsághoz és a közérdekű adatok megismeréséhez  való alkotmányos   jogot. A visszásság kiküszöbölhető volna az áramszolgáltatás területére kidolgozandó fogyasztóvédelmi szabályokkal. Erre pozitív példa található a távfűtési törvényben, ahol a fogyasztóvédelmi szabályokat külön fejezetben fogalmazták meg a jogalkotók. 
Az említett szabályok tartalmazzák a fogyasztóvédelmi szervekkel és fogyasztói érdekképviseletekkel való együttműködési kötelezettséget és a fogyasztói érdekekkel kapcsolatos adatok és információk kötelező rendelkezésre bocsátását. 
Az együttműködés keretében kidolgozhatók olyan, a szakértő által hiányolt tájékoztatók, amelyek a fogyasztót alapismeretekre oktatják a mérőberendezések őrzési kötelezettségéről, a díjtalan felülvizsgálatról, az önellenőrzési napló mikéntjéről és alkalmazásáról. Érdemes átgondolni azt a fogyasztóbarát megoldást is, hogy a telecentrum hibabejelentést, vagy a mérőóra-állás közlését fogadó hívószámait ingyenessé tegyék.

Ajánlások:
	Az előzőekben vázolt alkotmányos visszásságok orvoslására az alábbi ajánlásokat teszem:
	Felkérem a gazdasági minisztert, hogy a villamos energiáról szóló törvény tervezetét az alábbiak figyelembevételével módosítsa:
•	a 90. §  (2) bekezdés c.) pontjában foglalt felemelt díj a szerződésszegés jogkövetkezményeként ne kerülhessen alkalmazásra, helyére olyan szabályozás kerüljön, amely a fogyasztó által okozott kárral arányban áll;  
•	a tervezet rögzítse a korábbi és az új fogyasztó egyetemleges kötelezésének tilalmát;
•	a 88. § e.) f.) pontjában meghatározott cselekmények pontosabb elhatárolása érdekében az f.) pont szövegezéséből maradjon ki a "befolyásolásával" szövegrész;
•	a 85. §-ban foglaltak kiegészítését  következőképpen javasolom:
" A közüzemi szolgáltató - ha jogszabály ettől eltérően nem rendelkezik - a szerződésben meghatározott időszakban az elosztó tulajdonában lévő hiteles fogyasztásmérő berendezés adatai alapján állapítja meg és számolja el a közüzemi szerződés lapján szolgáltatott villamosenergia-mennyiséget. "
•	a 87. §  "f.)" ponttal történő kiegészítését javasolom az alábbiak szerint: 
" f.) nem gondoskodik a tulajdonában álló fogyasztásmérő időben történő cseréjéről.";
•	a jelentés 4. pontjában írtak szerint az előterjesztésben fogyasztóvédelmi szabályok is kerüljenek megfogalmazásra; 
•	a 34/1995. (IV. 5.) Kormány rendelet 17. §-ában meghatározott kihasználási óraszámok úgy módosuljanak, hogy egy életvitelszerű fogyasztás alapjául szolgáljanak;

Felkérem továbbá a gazdasági minisztert, hogy vegye fontolóra egy a jelentés 2. pontjának végén említett költségvetési forrásból finanszírozandó kompenzáció javaslatának kidolgozását, annak érdekében, hogy a szociálisan hátrányos helyzetű fogyasztók díjtámogatásban részesüljenek.
	Felkérem a Magyar Energia Hivatal főigazgatóját, hogy felügyeleti jogkörében ellenőrizze a szolgáltatóknak a mérőórák hitelességére vonatkozó nyilvántartását, és amennyiben szükséges tegyen intézkedéseket annak érdekében, hogy a szolgáltató a jövőben megfelelő nyilvántartással és hiteles fogyasztásmérő állománnyal rendelkezzék.

Budapest, 2001. október 15.

Lenkovics Barnabás