OBH 5067/2001, 5098/2001, 5263/2001, 5551/2001, 5790/2001,
1759/2002, 1862/2002
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Kántor Ferenc
Az eljárás megindítása:
	Több panaszos az országgyűlési biztoshoz intézett beadványában azt sérelmezte, hogy mezőgazdasági szövetkezeti üzletrészük megvásárlására "vételi ajánlatot" [a Magyar Fejlesztési Bank (MFB) Üzletrész-hasznosító Kft. megbízásából] a Megyei FM Hivatal nem tett. 
	A beadványok alapján a jogállamiságból fakadó jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2. § (1) bek.), a tulajdonhoz való jog (Alk. 13. § (1) bek.), valamint a hátrányos megkülönböztetés tilalmára vonatkozó jog (Alk. 70/A. §) megsértésére lehetett következtetni, ezért az ügyben vizsgálatot rendeltem el. 
	A tényállás tisztázása, iratok rendelkezésemre bocsátása és tájékoztatás céljából megkerestem a Miniszterelnöki Hivatalt, a Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztériumot (FVM), illetve több, az FVM felügyelete alá tartozó Megyei Földművelésügyi Hivatalt is.
Megállapított tényállás:
	Az új szövetkezetekről szóló 2000. évi CXLI. törvény (Sztv2.) 2001. január 1. napján lépett hatályba. Az Sztv2. alapvető rendelkezéseket tartalmaz a szövetkezeti üzletrészek megszüntetéséről. 
"Az Sztv2. alapján a 2001. január 1. napját követően alapított szövetkezetek esetében nincs helye üzletrésztőke képzésének és üzletrész juttatásának. Az ezt megelőzően alapított szövetkezetek üzletrészeinek megszüntetésével kapcsolatban az Sztv2. így rendelkezik:
"89. § (2) E törvényt kell alkalmazni a hatálybalépéskor már működő, bejegyzett szövetkezetre is az alapszabály módosítás cégbejegyzésének időpontjától, ha
a)	a közgyűlés az alapszabályt e törvény rendelkezéseinek megfelelően módosítja, és
b)	ennek során a korábbi üzletrésztőkét a részjegy tőke részeként - a tagonkénti vagyoni hozzájárulás mértékét megállapítva - mutatja ki, feltéve, hogy
c)	a kívülálló üzletrész-tulajdonosok üzletrészét megvásárolta és bevonta.
(3) Azok a törvény hatálybalépésekor már működő, bejegyzett szövetkezetek, amelyek alapszabályának a (2) bekezdés szerint történő módosítására nem kerül sor, a törvény hatálybalépésekor irányadó rendelkezéseket az e törvény hatálybalépésétől számított ötödik naptári év végéig alkalmazhatják azzal az eltéréssel, hogy a szövetkezet szövetkezeti üzletrészt a törvény hatálybalépése után nem bocsáthat ki, a már kibocsátott és tulajdonában lévő vagy tulajdonába kerülő üzletrészt pedig haladéktalanul köteles bevonni az értékpapírok megsemmisítésére vonatkozó jogszabályok szerint.
(4) Az a szövetkezet, amely a (3) bekezdésben meghatározott határidő lejártáig alapszabályát a (2) bekezdésben foglaltak szerint nem módosítja vagy gazdasági társasággá át nem alakul, jogutód nélkül megszűnik.
(5) Felhatalmazást kap a Kormány, hogy a (2)-(3) bekezdés végrehajtásának egyes kérdéseit rendeletben szabályozza."

	Megállapítható, hogy az általános szabályokat tartalmazó Sztv2. a korábbi alapítású szövetkezetek esetében kizárja, hogy a jövőben üzletrészt bocsássanak ki, továbbá előírja számukra, hogy a már meglévő üzletrészeket öt éven belül vásárolják meg a tulajdonosoktól, és vonják be. Amennyiben valamely szövetkezet ennek a követelménynek nem tesz eleget, és gazdasági társasággá sem alakul át, öt év elteltével a jogszabály erejénél fogva jogutód nélkül megszűnik." [Az Alkotmánybíróság 10/2001. (IV.12.) AB számú határozatának (AB1. határozat) indokolása: V/1.]
	A mezőgazdasági szövetkezeti üzletrészről szóló 2000. évi CXLIV. törvény (Mgüt.) is 2001. január 1. napján lépett hatályba, mely szintén alapvető rendelkezéseket tartalmaz a szövetkezeti üzletrészek megszüntetésére. Az Mgüt. 10. §-ában kapott felhatalmazás alapján a mezőgazdasági szövetkezeti üzletrészek megvásárlásának részletes szabályairól rendelkező 31/2001. (III.3.) Korm. rendelet (Mgütr.) hatályba lépésének napja 2001. március 3-a. 
	Az Mgüt. bevezető rendelkezése szerint "A szövetkezeti üzletrész-tulajdonosok helyzetét felmérve, tulajdonosi jogaik zavartalan gyakorlásának megteremtése, a részükre hátrányos jogi feltételek megszüntetése érdekében az Országgyűlés a következő törvényt alkotja."
	Az Mgüt. 1. §-a úgy rendelkezett, hogy "A törvény hatálya azokra a szövetkezetekre terjed ki, amelyek árbevételének több mint 50%-a mezőgazdasági tevékenységből származik, és amelyeket e törvény hatálybalépésekor még nem töröltek a cégnyilvántartásból, s amelyek nem döntöttek érvényes közgyűlési határozattal a szövetkezet átalakulásáról (a továbbiakban: mezőgazdasági szövetkezet)."
	Az Mgüt. 2. §-a rögzítette, hogy
"(1) A mezőgazdasági szövetkezet az e törvényben meghatározott eljárás szerint köteles megvásárolni az alanyi jogú kívülálló üzletrészesek üzletrészeit a vagyonnevesítéskor megállapított névértéken.
(2) E törvény alkalmazása során alanyi jogú kívülálló üzletrészes az,
a)	aki a szövetkezetekről szóló 1992. évi I. törvény végrehajtásáról és az átmeneti szabályokról szóló 1992. évi II. törvény alapján kívülállóként jutott üzletrészhez, illetőleg annak örököse,
b)	aki a vagyonnevesítéskor a szövetkezet tagja volt, de a szövetkezetből 1999. december 31. napjáig kilépett,
c)	aki szövetkezeti tagtól üzletrészt örökölt,
d)	aki a b) és c) pont alattiaktól öröklés útján jutott üzletrészhez, és - valamennyi esetben - az üzletrész az igénybejelentés időpontjában is a tulajdonában van.
(3) A (2) bekezdés a) pontja szerinti alanyi jogú kívülálló üzletrészesek üzletrészeinek megvásárlásához az állam a szövetkezetnek pénzügyi segítséget biztosít, ha a szövetkezet a vételárat saját forrásból nem tudja kifizetni.
(4) Az üzletrészeket
a)	a (2) bekezdés a) pontja szerinti üzletrészesektől 2001. július 1. napjáig,
b)	a többi alanyi jogú kívülálló üzletrészestől 2002. július 1. napjáig kell a szövetkezetnek megvásárolnia.
(5) Az üzletrészek megvásárlását megalapozó közigazgatási eljárást 2001. május 31-ig be kell fejezni."
	Az Mgüt. 11. § (2) bekezdése úgy szól, hogy "A törvény hatálybalépésével egyidejűleg a szövetkezetekről szóló 1992. évi I. törvény" (a továbbiakban: Sztv.) "56. §-ának (4) bekezdése helyébe az alábbi rendelkezés lép:
(4) Az az üzletrész-tulajdonos, aki nem tagja a szövetkezetnek, a közgyűlésre és a küldöttgyűlésre vonatkozó szabályok alkalmazása szempontjából a taggal azonos jogállású."
	Az Mgütr. 1. § (3) bekezdése azt rendelte, hogy "A törvény 1. §-a szerinti, átalakulásról hozott érvényes közgyűlési döntésen a szövetkezetekről szóló 1992. évi I. törvény 83. § (3) bekezdése szerinti közgyűlési határozatot kell érteni."

	Az AB1. határozat mindkét jogszabályt - hatályba lépésének napjára - visszamenőleges hatállyal megsemmisítette. 

Az AB1. határozat indokolásában egyebek mellett olvasható, hogy 

•	A szövetkezetek a hatályos magyar jogban a gazdálkodó szervezetek speciális típusának minősülnek (Sztv. 3. §; Sztv2. 3. § (1) bekezdés). Ebből következik, hogy a szövetkezeteknek, mint a gazdasági élet nem természetes személy jogalanyainak a gazdasági-szervezeti autonómiája az Alkotmánynak a szövetkezeti önállóságról rendelkező 12. § (1) bekezdése mellett a piacgazdaságot deklaráló 9. § (1) bekezdésén alapul. A szövetkezetek önállóságának alkotmányos védelmét ezek mellett a vállalkozáshoz való jog [9. § (2) bekezdés], a tulajdonhoz való jog [13. § (1) bekezdés], valamint az egyesülési szabadság [63. § (1) bekezdés] is biztosítja." (AB1. határozat III/1.)

•	Az Alkotmánybíróság már több határozatában foglalkozott a gazdasági rendszerváltás idején megvalósított szövetkezeti átalakítással. A testület következetesen azt az álláspontot képviselte, hogy a gazdasági rendszerváltás idején a szövetkezeti tulajdon átalakítása az állam alkotmányos kötelessége volt. Az Alkotmánybíróság "rendkívüli körülménynek" minősítette, hogy az államnak rendeznie kellett az elmúlt rendszer magántulajdont sértő működésének következményeit, egyúttal meg kellett teremtenie a piacgazdaság intézményi alapjait. E körülmények indokolták, hogy az autonómián alapuló szövetkezeti rendszer létrehozását az állam "kényszer-átalakítás" formájában valósította meg. (AB1. határozat III/2.)

•	A szövetkezeti üzletrészt először az ipari szövetkezetekről szóló 1971. évi 32. törvényerejű rendelet módosításáról szóló 1989. évi 12. törvényerejű rendelet intézményesítette. Az Országgyűlés 1992-ben - a szövetkezetek kényszer-átalakításának keretében - ezt az intézményt vette alapul és szélesítette ki az akkor működő többi szövetkezeti típusra, a mezőgazdasági és a fogyasztási szövetkezetekre. A – részjegy-tőkével és a termőfölddel csökkentett - szövetkezeti vagyon vagyonnevesítés útján történő felosztásáról az Sztv. hatálybalépéséről és az átmeneti szabályokról szóló 1992. évi II. törvény (a továbbiakban: Ámtv.) 3-12. §-ai rendelkeztek. A vagyon nevesítése és felosztása során az Ámtv.-ben meghatározott alanyi kör üzletrész juttatására szerzett jogosultságot. Az Ámtv. 6. §-a és 8. § (2) bekezdése meghatározta, hogy a szövetkezeteknek kiket kell vagyonnevesítésben részesíteniük, a 8. § (1) bekezdése pedig lehetővé tette a szövetkezeti közgyűlések számára, hogy üzletrészt juttassanak egy másik meghatározott alanyi kör számára is. A jogalkotó a kötelező vagyonnevesítésnél a tagsági (volt tagsági) jogviszonyt tekintette a jogosultság alapjának, a fakultatív esetben pedig a szövetkezetnél fennállt, munkavégzésre irányuló jogviszonyt, illetve az örökösi minőséget. Ennek eredményeként az egyes szövetkezetek üzletrésztőkéjéből részesedtek (részesedhettek) - az Ámtv.-ben meghatározott feltételek alapján - a szövetkezet tagjai, volt tagjai és olyan személyek is, akik sohasem voltak szövetkezeti tagok (tagok örökösei, szövetkezeti alkalmazottak, kisegítő családtagok). Az Ámtv. 10. §-a százalékos mértékben meghatározta azokat a szempontokat, amelyeket alapul véve kellett a közgyűlésnek megállapítania az egyes üzletrészeket.
Az Alkotmánybíróság több határozatában alkotmányosnak minősítette a vagyonnevesítés jogintézményét és a vagyonnevesítésben részesülők körének meghatározását is. Az Ámtv.-nek a kötelező vagyonnevesítést előíró szabályai nem a korábbi tulajdoni igényeket újították fel. A szövetkezeti tagoknak ugyanis nem volt alkotmányos joguk arra, hogy a szövetkezeti tulajdont oszthatóvá tegyék, és annak részeit magántulajdonként megkapják. (AB1. határozat III/3.) 

•	Szövetkezeti üzletrészre vonatkozó szabályokat tartalmaz az Sztv. 55. § (1) bekezdése is, amely kimondja:
"A szövetkezet az eredménytartalékból és a tőketartalékból a közgyűlés döntése szerint
üzletrésztőkét képezhet, melyből tagjainak - az alapszabály rendelkezésének megfelelően - üzletrészt juttathat, illetve
üzletrésztőkét növelhet, melynek összege az üzletrész-tulajdonosok között az üzletrészek arányában kerül felosztásra. Üzletrész tőkenövelés esetén az alapszabály rendelkezései szerint üzletrésszel nem rendelkező tag részére is juttatható üzletrész.
Az üzletrésztőkéből az üzletrész-tulajdonosra eső részről a jogosult kérésére névre szóló értékpapírt kell kiállítani (szövetkezeti üzletrész)."
A különböző módon létrejött üzletrészek jellemzői - a megszerzésükre eredetileg jogosultak körét leszámítva - azonosak: az üzletrész átruházható, örökölhető, a szövetkezet adózott eredményéből évente osztalékra jogosít, ugyanakkor az üzletrésztőke felhasználható a veszteség fedezésére [Sztv. 55. § (2) és 56. § (1) bekezdése]. "Az üzletrész nem jogosítja fel tulajdonosát (sem a tagot, sem a kívülálló tulajdonost) arra, hogy a szövetkezettől az üzletrész ellenértékét akár pénzben, akár természetben követelje." (598/B/1993. AB határozat, ABH 1998, 557, 561.) Az üzletrész tulajdonosát e jogcíme alapján - a 2001. január 1-jét megelőző állapot szerint - a közgyűlésen tanácskozási és javaslattételi jog illeti meg (Sztv. 56. § (4) bekezdés].
A magyar szövetkezeti jogban a tagsági jogviszony fennállását a részjegy igazolja. 
A tagsági jogviszony megszűnésekor a részjegy összegét vissza kell fizetni, kivéve, ha a szövetkezetnek nincs felosztható vagyona. Mivel a részjegy tulajdonosa a szövetkezet tagja, ezért szavazati joggal rendelkezik a közgyűlésen [Sztv. 45. § (1) bekezdés c) pont]. (AB1. határozat III/4.) 

•	Az Alkotmánybíróság az 598/B/1993. AB határozatban a tulajdonhoz való joggal és a hátrányos megkülönböztetés tilalmával összefüggésben foglalkozott a szövetkezeti tagok és az üzletrész-tulajdonosok eltérő jogi helyzetével. A testület abból indult ki, hogy a szövetkezetet a tagok alkotják. "Az Sztv. a szövetkezeti tagsági viszony szabályozása körében határozza meg azokat a jogokat, melyek a tagokat megilletik, ezek között azt, hogy a közgyűlésen tanácskozási és szavazati joggal részt vehetnek [45. § (1) bekezdés c) pontja]. A szövetkezeti tag tagi jogállása természetesen összefüggésben van a tulajdonhoz való jogával, tekintettel a vagyoni hozzájárulás és a szövetkezeti vagyon feletti rendelkezésben való részvétel tulajdonjogi kérdésekkel szorosan összefüggő jellegére. A szövetkezeti tag emellett tulajdonosa lehet szövetkezeti üzletrésznek is, amely őt az üzletrészhez, mint értékpapírhoz fűződő, jogszabályban meghatározott jogokkal ruházza fel. (...) A kívülálló üzletrész-tulajdonos - mivel nem tagja a szövetkezetnek - csak azokkal a jogokkal rendelkezik, melyek az üzletrészből magából következnek. Hogy melyek ezek a jogok, azt a törvényhozó a tulajdonhoz való jog figyelembevételével szabadon állapítja meg. Ennek megfelelően a jogalkotó nem gátolhatja meg, hogy az üzletrész-tulajdonosok az üzletrésszel rendelkezzenek, nem gátolhatja meg, de szabályok közé szoríthatja, hogy azt megszerezzék (szerzőképesség), és az üzletrészhez kapcsolódó, vele együtt megszerzett jogokat korlátozásuk vagy elvonásuk esetén az elvonás jellegétől függően állag- vagy értékgaranciával kompenzálnia kell [Vö.: 64/1993. (XII. 22.) AB határozat]. De az Alkotmány egyetlen rendelkezése sem zárja ki, hogy a jogalkotó a gazdálkodó szervezeteket különbözőféleképpen szabályozza és ezen különböző gazdálkodó szervezetek esetén a szervezet tagjai és a szervezethez más vagyoni kapcsolat útján tartozó személyek viszonyai eltérőek legyenek. A kívülálló üzletrész-tulajdonosok az üzletrész megszerzésekor annyi jogot szereztek meg, amennyit az Sztv. és az Ámtv. vonatkozó rendelkezései biztosítottak. Az üzletrész (...) leírt jellegzetességei kielégítik az alkotmányosság követelményeit." (ABH 1998, 557, 562.) (AB1. határozat III/5.1.)

•	Az Alkotmánybíróság imént idézett határozatában nem találta hátrányos megkülönböztetésnek, hogy a kívülálló üzletrész-tulajdonosok nem rendelkeznek szavazati joggal a közgyűlésben. "A vizsgálat alá vont Sztv.-beli rendelkezés nem azonos jogosultakra tartalmaz eltérő szabályokat. Az 56. § (4) bekezdése nem az üzletrész-tulajdonosok homogén csoportján belül tesz különbséget tag és kívülálló között, hanem eltérő szabályozást tartalmaz a tagra és a nem tag üzletrész-tulajdonosra nézve. (...) A vizsgált esetben tehát a tag üzletrész-tulajdonos nem azért vehet részt szavazati joggal a közgyűlésen, (...) mert az olyan üzletrész-tulajdonos, akinek többletjogai vannak más üzletrész-tulajdonosokkal szemben, hanem azért, mert ő tagja, alkotmányos önrendelkezési jogának felhasználásával alkotó eleme a szövetkezetnek." (ABH 1998, 557, 563.) (AB1. határozat III/5.2.)

•	Az Alkotmánybíróságnak a korábbi határozataiban kialakított gyakorlata mellett tekintetbe kell venni azt, hogy a tagokat megillető részjegy, valamint a tagok és kívülállók tulajdonában lévő üzletrész párhuzamos szabályozása a mai formájában atipikus, nemzetközi összehasonlításban is kivételesnek számító jogintézmény. Nem hagyható figyelmen kívül az sem, hogy a jogalkotó az Sztv.-ben nem szabályozta a szövetkezeti üzletrészhez kapcsolódó jogosítványok sorsát a szövetkezetek átalakulásának esetében, továbbá nem rendelkezett az üzletrésznek a szövetkezet elhatározásán alapuló megszüntetéséről, illetve az üzletrészt megtestesítő értékpapír bevonásáról, megsemmisítéséről.
Az Alkotmánybíróság megállapítása szerint az Alkotmány nem zárja ki, hogy a jogalkotó gazdaságpolitikai megfontolások alapján a szövetkezeti üzletrészek megszüntetéséről döntsön, és a vagyoni hozzájárulásokról, részesedésekről egységes szempontok szerint rendelkezzen. Az Alkotmánybíróság a 33/1993. (V. 28.) AB határozatban kifejtette, hogy az Alkotmány - a piacgazdaság deklarálásán túl - gazdaságpolitikailag semleges, ezért a jogalkotó nagy szabadsággal rendelkezik az állam gazdaságpolitikájának meghatározása terén (ABH 1993, 247, 249-250.). Mindezek alapján a jogalkotó mérlegelheti, hogy az 1992-ben létrehozott szövetkezeti üzletrész jogintézménye az elmúlt évtizedben alkalmasnak bizonyult-e a kívánt jogalkotói cél elérésére. (AB1. határozat III/6.)

Az AB1. határozat kihirdetését követően a Kormány több határozatot - és egy rendeletet is - alkotott a mezőgazdasági szövetkezeti üzletrész-tulajdonosok egyes csoportjai üzletrészének megvásárlására. 

I.	Az 1049/2001. (V.18.) Korm. határozat "A mezőgazdasági szövetkezeti külső üzletrész-tulajdonosok helyzetének rendezéséről" a következőképpen  rendelkezett:

"A Kormány - tudomásul véve az Alkotmánybíróságnak a mezőgazdasági szövetkezeti üzletrészről szóló törvényt megsemmisítő határozatát -
a) továbbra is indokoltnak tartja a külső üzletrész-tulajdonosok hátrányos helyzetének megszüntetését piaci eszközök igénybevételével, az üzletrészek állam által finanszírozott megvásárlásával azzal, hogy meg kell vizsgálni a nyugdíjas tagok üzletrészének megvásárlási lehetőségét is;
b) egyetért azzal, hogy az üzletrészek 1992. évi névértéken történő megvásárlásának lebonyolítására az MFB Rt. korlátolt felelősségű társaságot hozzon létre;
 	 Felelős:	 Miniszterelnöki Hivatalt vezető miniszter, pénzügyminiszter	
 	 Határidő:	 2001. július 31.	
c) felhívja a földművelésügyi és vidékfejlesztési minisztert, hogy a földművelésügyi hivataloknak az üzletrészek vásárlásában való közreműködése rendjét dolgozza ki;
 	 Felelős:	 földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter	
 	 Határidő:	 2001. május 31.	
d) felhívja az érintett minisztereket, dolgozzák ki az üzletrészvásárlás pénzügyi fedezetének és a szerződéskötés költségei biztosításának feltételeit.
 	 Felelős:	 gazdasági, pénzügyi, földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter	
 	 Határidő:	 2001. július 31."	

II/a.	A mezőgazdasági szövetkezeti nyugdíjasok üzletrészeinek megvásárlásáról az 	1090/2001. (VIII.8.) Korm. határozat a következőképpen rendelkezett. 

"1. A külső mezőgazdasági szövetkezeti üzletrészek megvásárlását 2001. december 1-jéig be kell fejezni, ezt követően a megyei földművelésügyi hivatalok kezdjék meg a nyugdíjas szövetkezeti tagok üzletrészeinek megvásárlását, a külső üzletrészek megvásárlásánál alkalmazandó eljárásrend szerint.
 Felelős:	 földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter	
 Határidő:	 2001. december 1.	
 	 a nyugdíjasok üzletrészei megvásárlásának megkezdésére	
2. A megyei földművelésügyi hivatalok üzletrész-vásárlással kapcsolatos feladatainak költségeit az üzletrész-vásárlást lebonyolító Kft. - megállapodás alapján - a külső üzletrészek megvásárlására rendelkezésre álló 12,69 Mrd forintból biztosítja.
 Felelős:	 Miniszterelnöki Hivatalt vezető miniszter"	

II/b.	A mezőgazdasági szövetkezeti nyugdíjasok üzletrészeinek megvásárlásáról újabb 
Kormányhatározat (1129/2001. (XII.10.) Korm. hat.) rendelkezett a következők szerint:

"1. A külső mezőgazdasági szövetkezeti üzletrészek megvásárlását 2001. december 1-jét követően is folytatni kell. 2001. december 1-jével meg kell kezdeni a nyugdíjas szövetkezeti tagok üzletrészeinek megvásárlását a külső üzletrészek megvásárlásánál alkalmazandó eljárási rend szerint. Vételi ajánlatot kell tenni azon volt szövetkezeti tagok üzletrészeire is, akik 1999. december 31-e után nyugdíjasként léptek ki a szövetkezetből.
 Felelős:	 földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter	
 Határidő:	 folyamatos	
2. A megyei földművelésügyi hivatalok üzletrészvásárlással kapcsolatos feladatainak költségét az üzletrészvásárlást lebonyolító kft. - megállapodás alapján - biztosítja.
 Felelős:	 Miniszterelnöki Hivatalt vezető miniszter	
3. E határozat hatálybalépésével egyidejűleg a mezőgazdasági szövetkezeti nyugdíjasok üzletrészeinek megvásárlásáról szóló 1090/2001. (VIII. 8.) Korm. határozat a hatályát veszti."

III/a.	"A csőd-, felszámolási és végelszámolási eljárás alatt álló szövetkezetek üzletrészeinek állami megvásárlásával kapcsolatos egyes intézkedésekről" a Kormány a 2373/2001.(XII.18.) Korm. sz. határozatával a következőképpen döntött:
"1. A mezőgazdasági szövetkezeti külső üzletrész-tulajdonosok helyzetének rendezéséről szóló 1049/2001. (V. 18.) Korm. határozat alapján alkalmazott eljárási rend szerint fel kell vásárolni azon mezőgazdasági szövetkezeti külső üzletrészeket is, amelyek csőd-, felszámolási vagy végelszámolási eljárás alatt álló szövetkezetekben állnak fent.
 Felelős:	 földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter	
 	 Miniszterelnöki Hivatalt vezető miniszter	
 Határidő:	 az eljárás megkezdésére: 2001. december 15.	
2. A nyugdíjas szövetkezeti tagok üzletrészeinek jelenleg zajló felvásárlása során fel kell vásárolni azon üzletrészeket is, amelyek csőd-, felszámolási vagy végelszámolási eljárás alatt álló szövetkezetekben állnak fent.
 Felelős:	 földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter	
 	 Miniszterelnöki Hivatalt vezető miniszter	
 Határidő:	 folyamatos	
3. A megyei földművelésügyi hivatalok üzletrészvásárlással kapcsolatos feladatainak költségeit az üzletrészvásárlást lebonyolító kft. - megállapodás alapján - biztosítja.
 Felelős:	 Miniszterelnöki Hivatalt vezető miniszter	
 Határidő:	 folyamatos"	

III/b. 	A szövetkezeti üzletrészek állami megvásárlásával kapcsolatos egyes kérdésekről szó-	ló 5/2002. (I.25.) Korm. rendelet szerint:

"A Kormány annak érdekében, hogy a csőd-, felszámolási és végelszámolási eljárás alatt álló szövetkezetek üzletrész-tulajdonosai az ilyen eljárás alatt nem álló szövetkezetek üzletrész-tulajdonosaihoz képest indokolatlan hátrányt ne szenvedjenek, és őket az üzletrészeik önhibájukon kívül bekövetkezett értékvesztése az üzletrészeik értékesítésében ne akadályozza, a következőket rendeli el:
1. § (1) A szövetkezeti üzletrészek - Kormány által meghatározott körben piaci eszközökkel történő - állami megvásárlásának nem akadálya, ha az üzletrész által érintett szövetkezet tekintetében csőd-, felszámolási vagy végelszámolási eljárás van folyamatban.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott üzletrészek megvásárlása érdekében az állam - a vásárlást végző, illetve abban közreműködő szervezetek útján - gondoskodik az 1992. évi névértéken történő vételi ajánlat tételéről, és az annak alapján létrejött ügyletek teljesítéséről.
(3) Az üzletrészek megvásárlásához szükséges pénzügyi fedezet biztosításáról, illetve ennek módjáról a Kormány intézkedik.
2. § (1) Ez a rendelet a kihirdetését követő 5. napon lép hatályba.
(2) Az 1. § (2) bekezdésében foglalt feladatok ellátásának megszervezéséhez szükséges további intézkedések megtételéről a Miniszterelnöki Hivatalt vezető miniszter gondoskodik."

Az FM Hivatalok az MFB Üzletrész-hasznosító Kft-vel kötött szerződés alapján a szövetkezeti üzletrészek megvásárlására a következők szerint tettek vételi ajánlatot. 

A)	Az I-el jelölt pontban olvasható kormányhatározat megvalósítására kibocsátott (1.számú) vételi ajánlat szerint:

1)	Az 1049/2001. (V.19.) Korm. határozat és a 44/1991. (III.14.) Korm. rendelet 7/B. §-a, valamint a MFB Üzletrész-hasznosító Kft-vel kötött szerződés alapján vételi ajánlatot teszünk az Ön tulajdonában álló, a szövetkezetekről szóló 1992. évi I. törvény alapján kibocsátott szövetkezeti üzletrész(ek)re.

2)	A vételi ajánlat csak arra az üzletrészre vonatkozik, 
a)	melyhez Ön az 1992. évi II. törvény alapján kívülállóként jutott, illetőleg ilyen kívülállótól örökölt,
b)	melyet Ön szövetkezeti tagként kapott, de a szövetkezetből 1999. december 31. napjáig kilépett,
c)	melyet szövetkezeti tagtól, vagy legkésőbb 1999. december 31-ig a szövetkezetből kilépett személytől örökölt.

3)	A vételi ajánlat csak az olyan mezőgazdasági szövetkezetek üzletrészére vonatkozik, amelyek az 1967. évi II. törvény hatálya alá tartoztak és az 1992. évi II. törvény szerint átalakultak. További feltétel, hogy a szövetkezet jelenleg is fennáll, és 2001. június 30. napján nem állt csődeljárás, felszámolási, vagy végelszámolási eljárás hatálya alatt.

4)	A vételi ajánlat nem vonatkozik arra az üzletrészre, amelyről a szövetkezetekről szóló 1992. évi I. törvény 55. § (1) bekezdése szerint értékpapírt állítottak ki.

5)	Az üzletrész vételára azonos annak kibocsátáskori névértékével.
	.........................

9)	Jelen Vételi ajánlatunk alapján az adásvételi szerződés megkötése 2001. október 31-ig kezdeményezhető. 

B)	A II/a. és II/b.-vel jelölt pontokban hivatkozott kormányhatározatok realizálására készült (2. számú) vételi ajánlat úgy szól, hogy:

1)	A mezőgazdasági szövetkezeti nyugdíjasok üzletrészeinek megvásárlásáról szóló 1090/2001. (VIII.8.) és a 1129/2001. (XII.10.) Korm. határozatokban foglaltak, a 44/1991. (III.14.) Korm. rendelet 7/B. §-a, valamint az MFB Üzletrész-hasznosító Kft-vel kötött bizományi szerződés alapján vételi ajánlatot teszünk az Ön tulajdonában álló, a szövetkezetekről szóló 1992. évi II. törvény alapján kibocsátott szövetkezeti üzletrész(ek)re, annak kibocsátáskori névértéken történő megvásárlására.

2)	A vételi ajánlat csak arra az üzletrészre vonatkozik,
a)	melyhez Ön az 1992. évi II. törvény alapján szövetkezeti tagként jutott,
b)	melyet Ön örökölt.
Nem vonatkozik az ajánlat arra az üzletrészre, melyhez az Ön jogelődje (az örökhagyó) adásvétel vagy ajándékozás útján jutott.

3)	A vételi ajánlat csak arra az esetre vonatkozik, ha Ön mezőgazdasági szövetkezet tagja és nyugdíjas, vagy legkésőbb az igénybejelentésig nyugdíjassá válik, valamint ha Ön a mezőgazdasági szövetkezetből 1999. december hó 31. napja után nyugdíjasként lépett ki.

4)	A vételi ajánlat csak az olyan mezőgazdasági szövetkezetek üzletrészére vonatkozik, amelyek az 1967. évi II. törvény hatálya alá tartoztak és az 1992. évi II. törvény szerint átalakultak. További feltétel, hogy a szövetkezet jelenleg is fennáll, és 2001. június 30. napján nem állt csődeljárás, felszámolási, vagy végelszámolási eljárás hatálya alatt.

5)	A vételi ajánlat nem vonatkozik arra az üzletrészre, amelyről a szövetkezetekről szóló 1992. évi I. törvény 55. § (1) bekezdése szerint értékpapírt állítottak ki.

6)	Az üzletrész vételára azonos annak kibocsátáskori névértékével.
	.................

10)	 Jelen Vételi ajánlatunk alapján az adásvételi szerződés megkötése 2002. március 31-ig             kezdeményezhető a szövetkezet székhelye szerint illetékes megyei Földművelésügyi Hivatalnál.

C)	A III/a.-val és a III/b.-vel jelölt pontokban szereplő kormányhatározat, illetve  kormányrendelet végrehajtását jelentő (3. számú) vételi ajánlat egyebek mellett azt rögzíti, hogy:

1)	A Kormány a 2373/2001. (XII.18.) számú határozatának 1-2) pontja, az 5/2002. (I.25.) Korm. rendelet, valamint az MFB Üzletrész-hasznosító Kft-vel kötött bizományi szerződés alapján vételi ajánlatot teszünk az Ön tulajdonában álló, a szövetkezetekről szóló 1992. évi II. törvény alapján kibocsátott szövetkezeti üzletrész(ek)re, annak kibocsátáskori névértéken történő megvásárlására.

2)	A vételi ajánlat arra az üzletrészre vonatkozik,
a)	melyhez Ön az 1992. évi II. törvény alapján kívülállóként jutott, vagy
b)	melyet Ön szövetkezeti tagként kapott, de a szövetkezetből 1999. december 31. napjáig kilépett, vagy
c)	melyet Ön örökölt és jelenleg nem tagja a szövetkezetnek, vagy
d)	melyhez Ön az 1992. évi II. törvény alapján szövetkezeti tagként jutott és jelenleg nyugdíjas tagja a szövetkezetnek, vagy 1999. december 31-e után nyugdíjasként kilépett a szövetkezetből, vagy
e)	öröklés útján jutott üzletrészhez és jelenleg nyugdíjas tagja a szövetkezetnek.
Nem vonatkozik az ajánlat arra az üzletrészre, melyhez Ön vagy jogelődje (az örökhagyó) adásvétel vagy ajándékozás útján jutott.

3)	A vételi ajánlat csak az olyan mezőgazdasági szövetkezet üzletrészére vonatkozik, amely az 1967. évi III. törvény hatálya alá tartozott és az 1992. évi II. törvény szerint átalakult, továbbá csődeljárás, felszámolási, vagy végelszámolási eljárás hatálya alatt áll.

4)	A vételi ajánlat nem vonatkozik arra az üzletrészre, amelyről a szövetkezetekről szóló 1992. évi I. törvény 55. § (1) bekezdése szerint értékpapírt állítottak ki.

5)	Az üzletrész vételára azonos annak kibocsátáskori névértékével.
	.............................

9)	Jelen Vételi ajánlatunk alapján az adásvételi szerződés megkötése 2002. szeptember 30-ig kezdeményezhető a szövetkezet székhelye szerint illetékes Megyei Földművelésügyi Hivatalnál. 

A különböző mezőgazdasági szövetkezeti üzletrészes panaszosok azt sérelmezték, hogy üzletrészeik megvásárlására a már hivatkozott vételi ajánlatok egyike sem terjed ki, így üzletrészeik felvásárlása elmaradt. Panaszosok beadványát egyesített eljárásban vizsgáltam meg. A panaszokat a bennük foglalt sérelem alapján csoportosítottam. 

Az első (1.) csoportba soroltam azokat a panaszokat, melyben azt sérelmezték, hogy a vételi ajánlat - üzletrészük megvásárlására - azért nem terjed ki, mert 1999. december 31. napját követően léptek ki a szövetkezetből, s váltak kívülálló üzletrész-tulajdonossá, miáltal a vételi ajánlat rájuk nem terjedt ki. 

A második (2.) csoportba soroltam azokat a panaszokat, melyben azt sérelmezték, hogy rájuk az üzletrész megvásárlására vonatkozó vételi ajánlat azért nem terjed ki, mert szövetkezeti üzletrészük szerinti szövetkezetben tagsági viszonyuk 1999. december 31-e előtt ugyan megszűnt, s a szövetkezet jelenleg felszámolás alatt áll, azonban az Sztv. szerinti átalakulása a szövetkezetnek nem történt meg.

A harmadik (3.) csoportba azokat a panaszokat soroltam, akik azt sérelmezték, hogy szövetkezetük felszámolás miatt már évekkel ezelőtt megszűnt, a szövetkezetet a cégnyilvántartásból törölték, melynek következtében rájuk a vételi ajánlat nem terjed ki. 

A jogszabályi háttér és a vizsgálat megállapításai:
•	Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése úgy szól, hogy "A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam".
•	Az Alkotmány 13. §-ának (1) bekezdése szerint "A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot."
•	Az Alkotmány 70/A. §-a azt rendeli, hogy "A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül".
	A vizsgálat hivatkozik az AB1. határozat indokolására, melyben egyebek mellett kifejti, hogy "Az Alkotmánybíróság - korábbi határozataiból kiindulva - jelen ügyben megfogalmazza, hogy a kötelezően [Ámtv. 6. §; 8. § (2) bekezdés], valamint a közgyűlés döntésétől függően [Ámtv. 8. § (1) bekezdés] vagyonnevesítésben részesülőknek nem volt alkotmányosan védett tulajdoni igényük az üzletrész juttatására, és a vagyonnevesítéssel nem szereztek tulajdonjogot a szövetkezeti vagyon meghatározott hányada felett. A vagyonnevesítésben részesítettek nem tulajdoni szempontok alapján, például tőkebefektetés, vagyoni hozzájárulás ellenértékeként jutottak üzletrészhez. (AB1. határozat IV/1.)
	Amennyiben a jogalkotó az elmúlt évtized tapasztalatai alapján úgy ítéli meg, hogy a vagyonnevesítés keretében ex gratia juttatott üzletrészekkel nem érte el a kívánt társadalom- és gazdaságpolitikai célt, akkor - az Alkotmánnyal összeegyeztethető - különféle eszközökkel elérheti az üzletrészek megszüntetését. Az ilyen célú jogalkotást indokolhatja a szövetkezeti üzletrészek megszüntetésével, bevonásával kapcsolatos törvényi rendelkezések hiánya és az is, hogy az üzletrész-tulajdonosok sok esetben - felosztható nyereség hiányában - nem jutottak osztalékhoz. A jogalkotó azonban nem alkothat olyan szabályozást, amely a tényleges értéktől függetlenül az üzletrészek névértékének kifizetésére kötelezi a szövetkezeteket. Az üzletrész ugyanis, ahogyan azt az Alkotmánybíróság az 598/B/1993. AB határozatában hangsúlyozta, a közös szövetkezeti vagyon része, névértéke a szövetkezet gazdálkodásától függően változhat, és feljogosítja tulajdonosát, hogy az eredményből (ha a nyereséges gazdálkodás eredményeképpen van ilyen) osztalék formájában részesedjék." (AB1. határozat IV/4.)
	A kötelezően, valamint a közgyűlés döntésétől függően (fakultatív módon való) vagyonnevesítésben részesülteknek nem volt tulajdoni igényük az üzletrész-juttatásra, minek következtében ex gratia jutottak üzletrészhez, az államnak nem volt alkotmányos kötelessége sem arra, hogy az üzletrészeket megvásárolja, sem arra, hogy az üzletrészeket az 1992. évi névértéken vásárolja meg. 
	Ilyen alkotmányos kötelezettség híján is a Kormány úgy döntött, hogy ... "indokoltnak tartja a különböző üzletrész-tulajdonosok hátrányos helyzetének megszüntetését piaci eszközök igénybevételével, az üzletrészek állam által finanszírozott megvásárlásával ..." Ez a döntés azt jelentette, hogy a Kormány meghatározta mind a szövetkezeteknek, mind az üzletrész-tulajdonosoknak - azt a körét -, melyek üzletrészeinek megvásárlására a vételi ajánlat kiterjed, ugyanakkor a Kormány azt is eldöntötte, hogy az üzletrészek megvásárlása milyen áron történik.
	A Kormány határozataiban foglalt döntés szerint a különböző termelőszövetkezetek egyes üzletrészesei üzletrészének megvásárlása az üzletrészek kibocsátáskori (1992. évi) névértéken került sor. A vizsgálat megjegyzi, hogy a különböző mezőgazdasági termelőszövetkezetek által kibocsátott üzletrészek kibocsátáskori névértéke és ezen üzletrészek piaci értéke (különösen a felszámolás alatt álló mezőgazdasági szövetkezetek esetében) azonosnak nem tekinthető. 
	A vizsgálat feltárta, hogy az üzletrészek Kormány által meghatározott (az 1-3. számú) vételi ajánlat szerinti körben "piaci eszközökkel" történő  megvásárlásának nevezett módon való megszüntetése a homogén csoportot képező üzletrészesek - csak egy részének - üzletrésze megvásárlására vonatkozott.

	Az 1., 2., 3. számú vételi ajánlatok azonban nem vonatkoztak:
•	azon szövetkezetek egyetlen üzletrészesére sem, amely üzletrészeseknek  üzletrészt juttató szövetkezete bármely oknál fogva (pl.: felszámolási eljárás miatt) az Sztv. szerint nem alakult át; 
•	az Sztv. szerint átalakult azon szövetkezetek által kibocsátott szövetkezeti üzletrészesek tulajdonában lévő üzletrészekre sem, mely szövetkezeteket a "vételi ajánlatok" szerinti időpontban a cégnyilvántartásból már töröltek, továbbá azon szövetkezetek üzletrész-tulajdonosaira sem, mely szövetkezeteket 2001. június 30. napjáig azért nem törölték a cégnyilvántartásból, mert e szövetkezetek az említett időpontban csődeljárás, felszámolási vagy végelszámolási eljárás alatt álltak - kivéve - azokat az üzletrész-tulajdonosokat, akikre a "vételi ajánlat" az abban meghatározott időpontig kiterjedt akkor is, ha az üzletrészt juttató szövetkezet csődeljárás, felszámolási vagy végelszámolási eljárás hatálya alatt állt;
•	az olyan külső üzletrész-tulajdonosokra, akik üzletrészüket szövetkezeti tagként kapták, de a szövetkezetből 1999. december 31. napját követően léptek ki;
•	a szövetkezeti tag üzletrész-tulajdonosokra - kivéve a nyugdíjas - vagy az olyan szövetkezeti tagot, aki az igénybejelentés időpontjáig nyugdíjassá vált, vagy ha a tag 1999. december 31. napját követően nyugdíjasként lépett ki a szövetkezetből;
•	arra az üzletrészre, melyhez az üzletrészes jogelődje (az örökhagyó) adásvétel vagy ajándékozás útján jutott. 

	Az Alkotmánybíróság gyakorlatában a diszkrimináció tilalma nemcsak az alapjogok körében tett hátrányos megkülönböztetést zárja ki, hanem azt is megköveteli, hogy a jognak mindenkit egyenlően (egyenlő méltóságú személyként) kell kezelnie, azonos tisztelettel és körültekintéssel, az egyéni szempontok azonos mértékű figyelembevételével kell a jogosultságok és a kedvezmények elosztásának szempontjait meghatározni. [9/1990. (IV. 25.) AB határozat, ABH 1990, 46, 48.] (AB1. határozat V/3.)

	Az a körülmény, hogy az állam a homogén csoportot alkotó üzletrész-tulajdonosok (szövetkezeti tag és nem szövetkezeti tag üzletrész-tulajdonosok) között úgy tett különbséget, hogy a homogén csoportba tartozók egy részének üzletrésze megvásárlása iránt intézkedett,  kényszerítő körülményektől mentes önkéntes elhatározás alapján, míg a homogén csoportba tartozó jogalanyok más része üzletrészeinek bevonására (vételi ajánlat útján) kellő alkotmányos indok híján nem intézkedett, ezért eljárása ésszerű indok nélkül önkényes volt, mely sérti az Alkotmány hátrányos megkülönböztetést tiltó rendelkezését. [35/1994. (VI.24.) AB határozat] Ugyanis a szövetkezeti üzletrészeseknek az 1., 2., 3. számú vételi ajánlattal nem érintett csoportjába tartozó üzletrészesek is joggal igényelhetik, hogy az állam egyenlőként kezelje őket, nemcsak a kedvezményezeti kör kialakításakor, hanem a jogosultságok, kedvezmények elosztása alkalmával is. E követelménynek az állam által való érvényre juttatásának elmulasztása az említett alkotmányos joggal összefüggésben visszásságot idézett elő. Az alkotmányos visszásság mindaddig fennáll, míg a homogén csoportot alkotó (szövetkezeti tag és a nem szövetkezeti tag) jogalanyok egyes tagjai üzletrészének bevonása meg nem történik, az 1., 2., 3. számú vételi ajánlat szerint.

Ajánlás
	A fennálló alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság megszüntetése érdekében indítványozom a Magyar Köztársaság miniszterelnökénél olyan intézkedés haladéktalan megtételét, mely a még be nem vont üzletrészesek teljes körére kiterjedően is a már bevont üzletrészekkel azonos módon való bevonását valósítja meg. Felkérem Miniszterelnök urat, hogy ajánlásom tekintetében kialakított érdemi álláspontjáról, tett vagy tervezett intézkedéséről - ajánlásom kézhezvételétől számított 30 napon belül - írásban tájékoztatni szíveskedjék. 
	Jelentésem egy példányának megküldésével panaszosokat, valamint a földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter urat is tájékoztattam.
Budapest , 2002. október 18.
Lenkovics Barnabás