OBH 4720/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Nagy Réka
Vizsgálat megindulása:
Egy szegedi panaszos 2001-ben fordult az Országgyűlési Biztosok Hivatalához sérelmezve, hogy a Szegedi Kéményseprőipar Kft. felszólította társasházukat arra, hogy az egycsatornás gyűjtőkéménnyel kapcsolatban feltárt szabálytalanságokat szüntesse meg.
A panaszos sérelmezte továbbá, hogy a korábbi „állami tervező és kivitelező szervezetek” mulasztásaiból bekövetkező hiányosságok miatt szabálytalannak és életveszélyesnek ítélt kéményt, most a társasházközösségének magának kell finanszíroznia, pedig ennek anyagi terhei az "államot" kellene, hogy terheljék.
Az élethez  fűződő jog (Alk. 54. § (1) bek.), a legmagasabb szintű testi-lelki egészséghez fűződő jog (Alk. 70/D§) és a tulajdonhoz fűződő joggal összefüggésben (Alk. 13. § (1) bek.) indítottam vizsgálatot.
A vizsgálathoz megkerestem Szeged Megyei Jogú Város jegyzőjét és a belügyminisztert. Továbbá telefonon érdeklődtem Miskolcon, Debrecenben, Szegeden és Szombathelyen tapasztalható állapotokról, valamint személyes megbeszélésre került sor a Magyarországi Kéményseprők Országos Ipartestületének egyik vezető munkatársával is, aki műszaki-technikai tájékoztatást nyújtott.  A belügyminiszter megkeresésére azért került sor, mert a vizsgálat megkezdésekor a rendelkezésemre álló iratokból kiderült, hogy a gyűjtőkémények problémája nem egyedi, hanem országos méretű probléma, ezért vizsgálata is átfogó jellegű kell hogy legyen.
Alkalmazott jogszabályok és szabványok
(ld. a mellékletben)
Megállapított tényállás és a vizsgálat megállapításai:
A társasházközösséget 2001 tavaszán 6 hónap határidő biztosításával felszólította a Szegedi Kéményseprőipari Kft. a tapasztalt hiányosságok megszüntetésre és egyben tájékoztatta a társasházat arról is, hogy ha az ismételt ellenőrzés során változatlanul szabálytalanságokat tapasztalnak, akkor a gázszolgáltatót fel kell kérniük a gázkészülékek lezárására.   
A panaszos a város jegyzőjéhez fordult és  levelében kifejtette, hogy a lakóházukat érintő javítási és átalakítási munkálatokra 600 ezer Ft körüli ajánlatot kaptak.
A panaszos arra is hivatkozott, hogy lakóházuk az 1970-es években épült, míg a kéményseprőipari szolgáltató egy 1985-ös szabványra hivatkozott, ezért véleménye szerint utólag nem lehet szabálytalannak minősíteni a kéményt.  Továbbá sérelmezte azt is, hogy a szolgáltató anélkül, hogy építéshatósági jogkörrel rendelkezne, kötelezte őket a nagy anyagi megterheléssel járó beruházársa.
A vizsgálatot a következő indokok miatt két részre bontottam. A vizsgálat során először szigorúan ragaszkodtam a szegedi panaszos beadványában felvetettekhez.   Később azonban nyilvánvalóvá vált, hogy az egycsatornás gyűjtőkémények ügye nem egyedi, hanem országos szintű probléma, így az eredeti panaszbeadványtól függetlenül fontosnak tartottam a probléma általános vizsgálatát is, ezzel az  országos kitekintést, de egyben a panaszos egyéni problémájának értékelését is.
A megállapítások sorrendje az egyedi panasz beadványtól az országos átfogó vizsgálat irányába halad.
I) A panaszos egyrészt sérelmezte a szolgáltató eljárását, másrészt azt, hogy a korábbi – a szakma szerint - nem megfelelő szabályozás következtében ma az állampolgárokat terhelik az átalakítási költségek.
A szegedi kéményseprőipari szolgáltató (továbbiakban: szolgáltató) társasháznak címzett tájékoztató levele alapján megállapítottam, hogy az a kötelező kéményseprőipari közszolgáltatásról szóló 27/1996 ( X.30.) BM rendelet 10 § (3) bekezdése alapján járt el.  Ezen rendelkezés alapján a szolgáltatónak szabálytalanság észlelése esetén írásban fel kell hívnia a tulajdonos figyelmét annak megszüntetésére, majd a következő alkalommal köteles ellenőrizni azt, hogy a szabálytalanságokat megszüntették-e, ellenkező esetben az I. fokú építésügyi- és tűzvédelmi hatóságot  írásban köteles értesíteni.
Ezzel szemben közvetlen élet- vagy tűzveszély esetén a szolgáltató köteles a tulajdonost a tüzelőberendezés használatának azonnali megszüntetésre felhívni és az első fokú építésügyi és tűzvédelmi hatóságnak, valamint gáz üzemű berendezés esetén a gázszolgáltatónak is bejelentést tenni.
A közvetlen élet- és tűzveszély eseteit a rendelet szabályozza ( ld. 27/1996. ( X.30.) BM rend. 2. § (5) bek).  A rendeletben szereplő esetek azonban nem esnek egybe a levélben felsorolt, a szolgáltató által tapasztalt hiányosságokkal.
Ezért zavaró az, hogy a szolgáltató a szabálytalanság esetén alkalmazandó intézkedéseket összekapcsolta levelében a közvetlen élet- vagy tűzveszély esetén alkalmazandó intézkedéssel, mint például a gázszolgáltató felé teendő bejelentés megemlítésével.
Ezért megállapítottam, hogy a szolgáltató tájékoztatását illetően a jövőre nézve fontos az, hogy a vonatkozó jogszabályokat pontosan idézze, mert ezáltal lesz egyértelmű és hiteles a tájékoztató levele.  Nem volt szerencsés az sem, hogy a hiányosságok megszüntetésének elmulasztása esetén már a közvetlen élet- vagy tűzveszély esetére alkalmazandó intézkedések egyikét említette, míg a többi kötelezően megteendő intézkedésről – jelzés az I. fokú építésügyi és az I. fokú tűzrendészeti hatóságnak – nem tett említést.  Az sem teljesen egyértelmű, hogy az eredetileg szabálytalannak minősített kémény fél év elteltével mitől válik közvetlenül élet- vagy tűzveszélyessé.  
Feltehetőleg a szolgáltatók a kémények nagy részének használatát azonnal megtiltanák, de tisztában vannak azzal, hogy ilyen költségigényű beruházást a lakók nem tudnak egyik pillanatról a másikra megfinanszírozni, ezért inkább először csak a hiányosságok megszüntetésére hívják fel figyelmet.
Megállapítottam, hogy a panaszos azon állítása, miszerint a szolgáltató nem építésügyi hatóság és emiatt nem kötelezheti a társasházat semmilyen beruházásra, nyilvánvalóan alaptalan, mert a szolgáltató a rá vonatkozó jogszabályi kötelezettségnek eleget téve jelezte a hiányosságokat és egyben annak megszüntetésére hívta fel a lakók figyelmét.  Eljárása és felszólítása pedig konkrét építési kötelezettség előírásaként nem értelmezhető.
Annak a kérdésnek a megválaszolása azonban, hogy az átalakítás költségei kit kellene hogy terheljenek, már az átfogó vizsgálat része tekintettel a probléma társadalmi súlyára, összetettségére és bonyolultságára.
II) Az átfogó vizsgálati résznél először arra törekedtem, hogy megállapítsam, hogy ezt a kéménytípust időben mettől-meddig, milyen előírások alapján, mely lakóházakban létesítették.
A szegedi kéményseprőipari szolgáltató 2001 augusztusában a jegyzőt az egycsatornás gyűjtőkéményekkel kapcsolatban a következőkről tájékoztatta:
Az egycsatornás gyűjtőkéményeket az 1960-as években kezdték el építeni hazánkban az ME 60-63 Ideiglenes Műszaki Előírása szerint.  Eredetileg Németországban kis teljesítményű ( 3 kW) szilárd tüzelésű kályhákhoz fejlesztették ki őket.
Magyarországon megengedte az IME a gáz vízmelegítők és gáz üzemű falifűtők rákötését is, az előírások szerint továbbra is csak kis teljesítményű készülékekhez volt használható, pedig a gáz vízmelegítők teljesítménye 23 kW.  1979-ben az IME előírását egy szigorúbb,  már szabványi előírás (MSZ 04.82/3-79) váltotta fel.  1985-től betiltották ezen kémények építését.
Az 1990-es évek elején a Parlament is foglalkozott ezzel a kérdéssel. Az ekkor készült kimutatások szerint az országban közel 100 ezer ilyen kémény található, melyek kiváltása az akkori árakon is több tízmilliárdba került volna.
A kéménytípus működése kiszámíthatatlan és emiatt bármikor életveszélyessé válhat.  Szegeden ezen kémények száma 2000 körül van.  A szegedi szolgáltató tevékenysége ebben az esetben csak arra szorítkozik, hogy a korábbi ellentmondásos műszaki előírásoknál szigorúbb követelményeket állít és jelenleg a súlyos, életveszélyt okozható hibákat próbálják meg a lakókkal kiküszöböltetni.  Így a panaszost azért szólították fel a hibák kiküszöbölésére, mert kéményén kétszer akkora terhelés van, mint amit a jelenlegi szabvány megenged. Az, hogy ezen kémények fokozottabb felügyelete előtérbe került, annak az az oka, hogy az elmúlt 30 évben ezek az eredetileg sem megfelelő konstrukciójú kémények elöregedtek, sok alkalommal szabálytalanul rákötöttek és a modernebb készülékek már leállnak, ha füstgáz áramlik vissza, másrészt egyre hidegebb füstgázt bocsátanak ki, ami tovább rontja a kémény állapotát és csökkenti a huzatát.
1963-tól az Építésügyi Minisztérium Műszaki Fejlesztési Osztálya által jóváhagyott ME 60-63 Ideiglenes Műszaki Előírást kellett alkalmazni az egyesített falú gyűjtőkémények előregyártott elemeinek gyártására, az elemekből létesítendő gyűjtőkémények tervezésére és kivitelezésére.
1979 március 1-től  az MSZ-04.82/3-79 építésügyi ágazati szabvány szabályozta a lakó- és közösségi épületek kéményeit, így az egycsatornás gyűjtőkémények építését is.
MSZ-04-82/3-79M 1986 június 1-ei módosítása óta egycsatornás gyűjtőkéményt új épületben létesíteni nem szabad.
Az IME, később pedig a szabvány alkalmazása mindenkire nézve kötelező volt.  Az építés tipizálásáról szóló 1/1969. ( I.8.) ÉVM számú rendelet célként az ismétlődő, illetve lényegében azonos építési feladatok megoldásának egységesítését írta elő.  Ennek keretében az Építésügyi és Városfejlesztési Minisztérium dolgoztatta ki a lakóépületek típusterv javaslatait.  A típustervek alkalmazása főszabály szerint kötelező volt.  Így az 1960-as 70-es években is típustervek alapján épültek azon lakóépületek, melyeknél az egycsatornás gyűjtőkémény konstrukciót alkalmazták.
A kémények mára ismertté vált hibái az áttekintett szakértői vélemények alapján és a rendelkezésemre álló iratok szerint a következők:
1) Konstrukciós hibák:
•	ezt a kéménykonstrukciót még szilárd tüzelőanyagra fejlesztették ki, ezzel szemben a gáz égésénél magasabb hőmérsékletű és egyben magasabb víztartalmú égéstermék keletkezik, mely a kéményben kihűlve, lecsapódva okoz károkat;
•	különösen gáztüzelés esetén a kémény áramlástechnikai jellemzői rosszak, a rossz huzat miatt előfordulhat, hogy az égéstermék visszaáramlik a lakás légterébe;
•	a huzathatást tovább rontja, ha egymás felett több készülék van a kéménybe kötve;
•	bizonyos esetekben a kémények keresztmetszete alulméretezett, mert korábban nem volt korszerű méretezési módszer.
2) Kivitelezési hibák:
•	- megfelelően volt tervezve a kémény keresztmetszete, de ennek ellenére szűkebb keresztmetszettel építették meg,
•	- jellemző a szakszerűtlen kivitelezés, pl: változó belméretű elemek egymás után való építése, habarcskitüremkedés, amely szintén a keresztmetszet szűkülését, és ezzel az áramlási viszonyok romlását eredményezi, tömörtelenség.
3) Általános állagromlás:
•	- az épület korából eredő természetes állagromlás
4) Utólagos szerelések: 
•	„fekete” és szabálytalan  szerelések;
•	nem szakaszos, hanem folyamatos üzemű berendezések rákötése a kéményre.
5) Egyéb:
•	régi nyílászárók fokozott légzárású nyílászárókra való kicserélése, ezzel növekszik a CO koncentráció zárt térben;
•	a tüzelőberendezések karbantartásának elmulasztása.
A vizsgálat során szúrópróbaszerűen megkeresett nagyobb települések – Szombathely, Debrecen, Szeged, Miskolc – közül Szeged kivételével az illetékes alpolgármestereknek tudomásuk volt arról, hogy településükön hány db ilyen típusú kémény van, és hogy azok felújításra szorulnak.  Szombathelyen még tanulmány is készült a kémények kiváltásával kapcsolatban, továbbá volt egy átmeneti időszak – 2001. november 1-december 31-ig -, amikor az önkormányzat pályázat útján anyagi támogatást tudott adni az egycsatornás gyűjtőkémények kiváltására.
Ma kamatmentes kölcsön formájában próbálnak támogatást nyújtani Szombathelyen.  
Debrecenben egyelőre nem született önkormányzati rendelet a kémények felújítására, de a lakosság figyelmét folyamatosan felhívják a hiányosságokra.  Miskolcon a felújítás elindult.
A megkeresett települések vezetői által elmondottakból kiderült, hogy a problémát ismerik, ugyanakkor megoldást kizárólag önkormányzati forrásból nem tudnak biztosítani.
Az Alkotmánybíróság a 64/1991 ( XII.17.) és a 48/1998 ( XI.23.)AB határozatban az állam életvédelmi kötelezettségével kapcsolatban a következőket fejtette ki.
Az Alkotmány 54. (1) bekezdése és a 8. § (1) bekezdése „az állam elsőrendű kötelezettségéve” teszi az emberi élet védelmét.  Az állam kötelessége az alapvető jogok „tiszteletben tartására és védelmére” nem merül ki abban, hogy tartózkodnia kell megsértésüktől, hanem magában foglalja azt is, hogy gondoskodnia kell az érvényesülésükhöz szükséges feltételekről.  Az államnak az egyes alanyi alapjogok biztosítása mellett az azokkal kapcsolatos értékeket és élethelyzeteket önmagukban is, azaz nem csupán egyedi igényekhez kapcsolódóan védeni kell, mégpedig úgy, hogy azokat a többi alapjoggal összefüggésben értékeli.  Az állam ezért az alapjogból folyó alanyi jog által védett körön túlmenően is meghatározhatja ugyanazon alapjog objektív intézményes védelmi körét.
Az életvédelmet szolgáló alanyi jogok, állami kötelességek, valamint államcélok közös gyökere az élethez való jog.  Az állam intézményvédelmi kötelességei mindig túlmutatnak az alanyi jogosultak jogain.  Az alapjogok egyaránt tartalmazzák a szubjektív jogokat és az objektív, ennél szélesebb állami kötelezettségeket is. Az egyes emberek élethez való alanyi joga saját életük biztosítására szolgál.  Az élethez való jogból az államnak nem csupán az a kötelessége keletkezik, hogy az egyes emberek élethez való alanyi jogát ne sértse, és hogy annak védelméről jogalkotással és szervezési intézkedéssel gondoskodjék, hanem általában az emberi életet és létfeltételeit is védenie kell.  Az állam életvédelmi feladata minőségileg más, mint az élethez való alanyi jogok védelmének összeadása, „ az emberi élet” általában, mint érték, a védelem tárgya.
Az államnak arra van szüksége garanciális feladata ellátásához, hogy egyes alanyi alapjogok biztosítása mellett az azokkal kapcsolatos értékeket és élethelyzeteket önmagukban is, azaz ne csupán az egyes egyedi igényekhez kapcsolódóan védje, s a többi alapjoggal összefüggésben kezelje.  Az állam számára az alapjogok védelme csupán része az egész alkotmányos rend fenntartásának és működésének, ezért az állam úgy alakítja ki az egyes alapjogok megvalósításához szükséges jogszabályi és szervezeti feltételeket, hogy mind a többi alapjoggal kapcsolatos, mind pedig az egyéb alkotmányos feladataira is tekintettel legyen, így egyes jogoknak az egész rend szempontjából legkedvezőbb érvényesülését teszi lehetővé, s mindezzel az alapjogok összhangját is előmozdítja.
A tulajdonhoz fűződő joggal összefüggésben az Alkotmánybíróság a7/1991.(II.28.) AB hat. az alapjogi korlátozás alkotmányosságának megállapításához a szükségességi/arányossági tesztet alkalmazza.  A korlátozás szükségességeként más alapjog, vagy alkotmányos érték védelme szolgálhat.   Az élethez való jog védelme érdekében a tulajdonhoz ( konkrétan a lakáshoz, azon belül a kémények használatához) való jog mind szükségességi, mind arányossági szempontból egyaránt korlátozható.
A ma jelentős felújításra szoruló egycsatornás gyűjtőkéményekkel épült épületek lakóinak nagy része társasházi, vagy szövetkezeti lakásban lakik.  A társasházi törvény (továbbiakban: Ttv.) 1. § (1) bekezdése alapján a lakáson kívül lévő épületrészek, berendezések közös tulajdonban állnak, melyekkel kapcsolatos terheket a tulajdonosok közössége viseli tulajdoni részarány, vagy közgyűlési határozat szerint.
A Ptk. 99. §-a alapján általában is a tulajdonos viseli a dologgal járó terheket.
E rendelkezések összevetéséből úgy tűnhet, hogy az egycsatornás gyűjtőkéményekkel kapcsolatos javítási költségek az ingatlanok tulajdonosait terhelik.  Ugyanakkor a típustervek és az ehhez kapcsolódó szabványok kötelező alkalmazása miatt felvetődik az állam felelőssége is.
A tulajdonosok életét és egészségét fenyegető veszélyhelyzet, illetve a lakástulajdonukra háruló többletteher jelentős részben az állami (jogi) szabályozásra és annak negyedszázados joggyakorlatára vezethető vissza.  Ebből következően most az államot tevőleges anyagi támogatási kötelezettség terheli az általa előidézett vagy közrehatásával kialakult veszélyhelyzet elhárítása érdekében.
A vizsgálat eredményeként megállapítottam, hogy az élethez, valamint a tulajdonhoz fűződő alkotmányos alapjogokat közvetlenül veszélyezteti az állam, ha nem nyújt hathatós anyagi támogatást a lakosság részére annak érdekében, hogy az egycsatornás gyűjtőkémények kiváltása lehetővé váljon.
Az alkotmányos visszásság megállapításának alapja egyrészt az állam intézményes életvédelmi kötelezettsége, másrészt az állam közrehatásának és ezért felelősségének a felmerülése.
A belügyminisztérium tájékoztatott szabályozási elképzeléseiről, mely szerint megközelítőleg 1/3, 1/3, 1/3 arányban megosztaná a költségeket az állam, az önkormányzat és a lakástulajdonosok között.  Magam is helyeslem és szükségesnek tartom a lakosság anyagi részvételét, de hangsúlyozom az állami támogatással kapcsolatban annak sürgősségét, más támogatásokat megelőző jellegét és jelentős (ösztönző) mértékét.
Az állam anyagi részvállalását és annak fenti módját indokolja az államot terhelő intézményes életvédelmi kötelezettség és a helyzet kialakulásában való közrehatása.
Az állami részesedés nagyobb súlyát és arányát indokolja az is, hogy a helyi önkormányzatok – anyagi helyzetükből adódóan – a probléma megoldásában alig vagy egyáltalán nem tudnak résztvállalni.
A vizsgálat során – nem mellékes kapcsolódó problémaként - kiderült az is, hogy a lakók nem mindig tesznek eleget a 27/1996. ( X.30.) BM rendelt 18. § (1) bekezdésében előírt kötelezettségüknek, miszerint az ellenőrzéssel érintett helyiségbe való bejutásról a tulajdonosnak kell gondoskodnia.  Amennyiben erről nem gondoskodik a tulajdonos, a szolgáltató első alkalommal egy következő időpontra szóló felhívást hagy a tulajdonosnál, a második sikertelen alkalom esetén viszont – függetlenül annak tényleges állapotától - közvetlen élet- vagy tűzveszélyesnek minősül a kémény.
Az Országos Tűzvédelmi Szabályzat (továbbiakban: OTSZ) 26 § (1) bekezdése alapján tilos az olyan kéményt használni, melynél a jogszabály szerinti vizsgálatot és tisztítást nem végezték el.
Abban az esetben, ha a kéményseprő nem tudja ismételt felhívás ellenére sem lefolytatni az ellenőrzést, úgy a fővárosban a főjegyző irodáját, egyéb településeken pedig a  jegyzőt értesítik, mint a BM rendelet szerinti I. fokú tűzvédelmi hatóságot.  A vizsgálat során felmerült annak a kérdésnek a vizsgálata, hogy az I. fokú tűzvédelmi hatóságnak a tűzvédelmi felhívás után - amennyiben az sikertelenül telik el - milyen intézkedésekre van lehetősége az ellenőrzés kikényszerítésére.  Az egyes szabálysértésekről szóló 218/1999. ( XII. 28.) Korm. rendelet alapján tűzvédelmi szabálysértést követ el az, aki tűzvédelmi jogszabályban meghatározott kötelezettségét megszegi.  Tekintettel arra, hogy mind a BM r., mind pedig az OTSZ tűzvédelmi jogszabálynak minősül, a jegyzőnek lehetősége van szabálysértési eljárás lefolytatására.  A fővárosban a szabálysértési hatóság a kerületi jegyző, ezzel szemben az I. fokú tűzvédelmi hatóság kéményellenőrzés tekintetében a Fővárosi Önkormányzat főjegyzője nevében és felügyelete alatt eljáró Igazgatási és Hatósági Ügyosztály.  A tapasztalatok azt mutatják, hogy kéményellenőrzés elmaradása miatt tavaly a fővárosban mindössze egy alkalommal került sor tűzvédelmi hatósági ellenőrzésre, de szabálysértési eljárásra az Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság a fővárosban egyetlen példát sem tudott említeni.
Miután a valóságban ténylegesen létező az a probléma, miszerint a szolgáltató sok esetben nem jut be a lakásba, ezért az ajánlás részben a belügyminiszteren keresztül felhívással fogok élni a jegyzők felé is.
Tekintettel arra, hogy a szén-monoxid mérgezések okai között nem csak az egycsatornás gyűjtőkéményekből eredő problémák játszanak nagy szerepet, hanem jelentős azon esetek száma is, ahol a nem karbantartott gázkészülékek hibái okozzák a halálos baleseteket, ezért indokolt lenne megvizsgálni egy olyan komplex ellenőrzési mód kötelezővé és szankcionálhatóvá tételét, amely az égéstermék teljes útját ellenőrizné és ezzel a gázkészülékek rendszeres ellenőrzését is kötelezővé tenné.
Ajánlások
1.	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX tv. 25. §-a alapján
felkérem a Miniszterelnöki Hivatalt vezető Minisztert arra, hogy az egycsatornás gyűjtőkémények kiváltáshoz szükséges pénzügyi támogatási rendszert az érintett tárcák bevonásával alakítsa ki és azt jogszabályban rendezze.  Lehetőség szerint biztosítsák a támogatást már a 2003. évben.  Tájékoztatom a Tisztelt Miniszter Urat arról, hogy a Belügyminisztériumnak már van a támogatásra vonatkozóan elképzelése, mellyel kapcsolatban 2003. március 5-én kifejtettem véleményemet és azt - különös tekintettel a sürgősségre és más lakásfelújítási és energiatakarékossági támogatásokhoz viszonyítva a soronkívüliségre - változatlanul fenntartom.
Továbbá felkérem a Miniszter Urat arra is, hogy fontolja meg az érintett ágazati minisztériumot vezető miniszterrel a gázkészülékek biztonságtechnikai ellenőrzésének rendszeres kötelezővé tételét is.
2.	Az Obtv. 20. §-a alapján felkérem a Belügyminiszter Asszonyt arra, hogy tegyen intézkedést annak érdekében, hogy a 2003. évben az ország teljes egycsatornás gyűjtőkémény állományát mérjék fel szakemberek, úgy, hogy az elkövetkező fűtési szezon előtt lehetősége legyen a lakosságnak a legszükségesebb javítási munkálatokat elvégeztetni.
3.	Felkérem a Belügyminiszter Asszonyt az Obtv. 20 §-a alapján, hogy a jegyzők figyelmét
hívja fel a tűzvédelmi szabálysértési eljárás lefolytatására abban az esetben, ha a tulajdonos a kémény ellenőrzést második alkalommal sem biztosítja.  
Továbbá fővárosi szinten tegye meg a szükséges intézkedést annak érdekében, hogy a kerületi jegyzők időben értesüljenek a kerületükben elmaradt kéményellenőrzésekről és így lehetőségük legyen a szabálysértési eljárás lefolytatására.

Budapest, 2003. március 26.

Lenkovics Barnabás
Melléklet:
Alkalmazott jogszabályok és szabványok
•	A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX tv.
8. § (1) A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége.
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
•	Az Országos Építésügyi Szabályzat közzétételéről szóló 5/1961 ( III.19.) ÉM rendelet
33. § (1) a) Egy kéményjáratba általában csak egy lakáshoz vagy intézményhez tartozó helyiségek berendezései köthetők be, kivételt képezhet különböző lakások vagy intézmények berendezéseinek bekötése, ha a helyiségek azonos homlokzatra tekintenek.
d) a kémény keresztmetszetét felfelé szűkíteni nem szabad
(2) Gyűjtő ( thermofor) kémények – amelyekbe több épületszintnek több fűtőkészüléke köthető – alkalmazhatók, ha az építésügyi hatóság által engedélyezett rendszernek megfelelően készülnek, illetve kerülnek elhelyezésre, valamint a bekötendő tüzelőszerkezetek számának és az épületmagasságnak megfelelő keresztmetszet változásokkal, méretezéssel készülnek.
a) gyűjtőkéménybe különböző emeletszinteken két-két vegyes tüzelésű ( szén-, fafűtés) fűtőkészülék köthető, de vegyes és gáztüzelésű ( gáz-égésterméket termelő) készülék közös járatba nem köthető.
b) A gáztüzelésű, illetve gáz-égésterméket termelő készülékek valamint vegyestüzelésű mosókonyhák számára külön gyűjtőkéményt kell létesíteni.
(12) Gázégéstermék kéményeket kell létesíteni minden olyan háztartási vagy ipari gázkészülék számára, amely 150 kcal/p, illetve vízmelegítő számára amely 5 liter/perc teljesítmény felett működik.
40. § (9) a) A kéményt és a csatlakozó falazatot olyan anyagból és úgy kell megépíteni, hogy az égéstermék azok állékonyságát ne veszélyeztesse.
c) gáztüzelés égéstermékeit levezető füstcsövek korrózió- ellenálló anyagból, vagy ilyen bevonattal készüljenek
d) amennyiben a kémény természetes huzata nem kielégítő, a huzat növelésére szívóhuzam ventilátor is alkalmazható 
•	Az Országos Építésügyi Szabályzat közzétételéről szóló 5/1974. ( V.24.) ÉVM. rendelet
39. § (1) Csak tüzeléstechnikai szempontból méretezett, alkalmazási engedéllyel jóváhagyott gyűjtőkéményfajták alkalmazhatók.
(2) Szilárd vagy cseppfolyós tüzelőanyagú és gáztüzelésű nem ipari berendezés ugyanabba a gyűjtőkéménybe nem köthető be.
(3) Gáztüzelésű kályhákat és egyéb gázzal üzemelő berendezéseket – a gázvízmelegítő és a gázfalifűtő kivételével – továbbá thermokoksz rendszerű és gáztüzelésű cserépkályhákat gyűjtőkéménybe kötni nem szabad.
41 § (4) Egy-egy kéményjáratba csak egy lakáshoz vagy intézményhez tartozó helyiségek egy szinten levő és csak gázüzemű tüzelőberendezéseit szabad bekötni.
•	Az Országos Építésügyi Szabályzat kiadásáról szóló 2/1986 ( II.27.) ÉVM. rendelet
109. § (1) Az égéstermék-elvezető (a füstcsatorna és a kémény) mindenkor képes legyen a tüzelőberendezések égéstermékét biztonsággal a tető fölé, a szabadba kivezetni.
(2) Az égéstermék-elvezetőt úgy kell megvalósítani és fenntartani, hogy az mindenkor elégítse ki a Szabályzat és a vonatkozó hatósági előírások követelményeit.
(6) Gázüzemű tüzelőberendezés égéstermék-elvezetője csak egyféle használatú lehet, más (szilárd vagy cseppfolyós) tüzelőanyaggal üzemelő tüzelőberendezés égéstermék-elvezetésére nem szolgálhat.
(8) Az égéstermék-elvezető kürtőjét, csatornáját (belső szabad keresztmetszetét) az égéstermék kiáramlásának irányába szűkíteni, abba a kürtő, csatorna keresztmetszetét elzáró vagy egyéb áramlást gátló szerkezetet beépíteni - az ipari égéstermék-elvezetők kivételével - tilos.
110. § (1) Az égéstermék szabadba történő kivezetése céljára
c) több egymás feletti építményszinten, egy-egy önálló rendeltetési egység vagy helyiség szintenkénti tüzelőberendezései esetén gyűjtő,
kéményt kell létesíteni.
113. § (1) A gyűjtőkémény vagy
a) csak szilárd és cseppfolyós tüzelőanyaggal üzemelő,
b) csak vezetékes városi- vagy földgázüzemű tüzelőberendezések égéstermék-elvezetésére szolgálhat.
(2) Gáztüzelés egycsatornás gyűjtőkéményébe csak huzatmegszakítóval ellátott és kizárólag rövid idejű szakaszos üzemelésű, átfolyó rendszerű háztartási vízmelegítő és fali hősugárzó gázkészülék égésterméke vezethető.
•	Az egyes épületszerkezetek kötelező alkalmassági idejéről szóló 16/1981 ( VI.3.) ÉVM. rendelet
1. § (1) A rendelet hatálya a lakóépületeket, pihenés célját szolgáló épületeket, igazgatási és irodaépületeket, szociális, egészségvédelmi, művelődési és oktatási épületeket, ellátó és szolgáltató épületeket alkotó szerkezetekre és berendezésekre terjed ki.
Az épületek és épületszerkezetek tartós használatra rendelt dolgok.
Kötelező alkalmassági idő kémény esetén 10 év.
•	Az építési tipizálásról szóló 1/1969. (I.8.) ÉVM sz. rendelet
2. § (1) Az építési tipizálás célja az ismétlődő, illetve a lényegében azonos építési feladatok megoldásának egységesítése útján a társadalmi igények és használati követelmények optimálisan azonos módon való kielégítése.
(3) A tipizálási tevékenység során típusterv-javaslat dolgozható ki építményre, annak szekciójára, szeletére, továbbá a szerkezetekre, a vázszerkezetre, a szerkezeti rendszerekre, a szerkezeti elemekre és az építési technológiákra.
3. § (1) Az Építésügyi és Városfejlesztési Minisztérium dolgoztatja ki
-a lakás és kommunális ágazat körébe tartozó lakások, lakóépültek és komplex lakótelepek típusterv javaslatait, továbbá
- a több felügyeleti szervet érintő és általánosan felhasználható típusterv-javaslatokat.
7. § (1) Az előírásoknak megfelelő típusterv javaslatokat az Építésügyi és Városfejlesztési Minisztérium tipizált tervként vagy típustervként teszi közzé.
(2) A tipizált tervek alkalmazására ajánlottak, a típustervek alkalmazása pedig a 8 §-ban foglalt kivételektől eltekintve – kötelező.
9. § (1) A típusterv alkalmazása alól a beruházó az alkalmazást elrendelő szervtől felmentést kérhet.
12.§ (3) E rendelet hatálybalépésével egyidejűleg
a típus szerkezettervek kötelező alkalmazásáról szóló 1/1963 ÉM-OT-PM számú együttes utasítás (…) hatályát veszti.
•	A szabványosításról szóló 29/1968 (VII.13.) Korm. rendelet
1. § (1) A szabványosítás célja rendszeresen ismétlődő műszaki-gazdasági feladatokra az érdekeltekkel egyeztetett  egységes megoldási módok meghatározása és ezek következetes alkalmazása
2. § (1) Állami szabványt a Magyar Szabványügyi Hivatal elnöke, valamint a gazdasági és államigazgatási ágazatokat vezető miniszterek és országos hatáskörű szervek vezetői bocsáthatnak ki.
(2) A hivatal elnöke Magyar Népköztársasági Országos Szabványt, az ágazati miniszter ágazati szabványt bocsát ki.
4. § (…) A szerződéseket az állami szabvány hatálybalépése után a szabvány szerint kell teljesíteni, feltéve, hogy a szerződő felek eltérően nem állapodnak meg. (…) Az állami szabványtól az érdekeltek – kötelező hatályú szabványra vonatkozó rendelkezések, valamint a jelen szakasz bekezdésének korlátai között eltérhetnek.
5. § (1) A kibocsátó hatóság közérdekből az állami szabvány vagy egyes előírásai alkalmazását kötelezővé teheti.  A szabvány kötelező hatályát, valamint a szabvány hatályára vonatkozó részletező rendelkezéseket a szabványban közölni kell.
16 § (2) A kötelező hatályú országos és ágazati szabványok betartásának ellenőrzéséről a Hivatal elnöke az ágazati miniszterekkel együtt gondoskodik.
•	A szabványosításról szóló 19/1976 ( VI.12.) MT rendelet 
7. § (1) Az állami szabvány alkalmazása kötelező.  A szabvány előírásaitól hatósági eltérési engedély, illetőleg – a 9 §-ban foglaltak szerint – a szerződő felek külön megállapodása alapján lehet eltérni.
(2) A szabványtól való eltérést elsősorban azokban a szabványokban kell hatósági eltérési engedélyhez kötni, amelyek
- a munka, az élet az egészség, testi épség védelmére és a vagyonbiztonságra vonatkoznak (…)
8. § (1) A szabvány kibocsátója, vagy az általa feljogosított szerv az érdekeltek kérelmére – ha az közérdeket nem sért – engedélyt adhat az állami szabványtól való eltérésre.
•	A kötelező kéményseprőipari közszolgáltatásról szóló 27/1996 ( X.30.) BM rendelet
1. § (1) A kötelező kéményseprő-ipari közszolgáltatás (a továbbiakban: közszolgáltatás) szervezett ellátása kiterjed a lakásban és más helyiségben épülő vagy már használatban lévő tüzelőberendezés égéstermékeinek elvezetésére szolgáló kémény - ideértve a tartalékkéményt is -, valamint tartozékainak műszaki felülvizsgálatára, ellenőrzésére, tisztítására és szakvélemény adására.
2. § (1) E rendelet alkalmazásában:
c) kémény (füstcsatorna): olyan szilikát alapanyagból, fémből, műanyagból vagy ezek együtteséből kialakított - jellemzően függőleges tengelyirányú - építménynek, épület- vagy épületgépész szerkezetnek minősülő, zártszelvényű, gravitációs vagy mesterséges áramlás elvén működő rendszer, amely alkalmas a tüzelőanyag elégetésével működő tüzelőberendezés (hőtermelő berendezés) füstgáza (égésterméke) elvezetésére;
(2) Közvetlen élet- vagy tűzveszély:
a) a kémény falazatába beépített éghető anyag, illetőleg a kéménynek közvetlenül éghető anyaggal vagy épületszerkezettel történő érintkezése;
b) a ki nem égethető kémény belső felületén lerakódott szurokréteg;
c) a kémény tisztítási feltételeinek hiánya (így különösen a padlástéri tisztítóajtó vagy a koromzsákajtó hiánya, illetőleg az, ha a koromzsákajtó vagy - tetőn kívüli tisztítás esetén - a kémény megközelítése nem biztosított);
d) a repedezett kémény falazat;
e) az omladozó kéményfej;
f) az éghető tetőhéjalás (nád) esetén, a szikrafogó hiánya;
g) az égéstermék tartós visszaáramlása;
h) a külön jogszabályban meghatározott feltételek hiánya miatt nem használható kémény használatbavétele, működtetése.
a) egyedi és gyűjtőkémények átjárhatóságát és a keletkező égéstermék maradéktalan eltávozását évente egy alkalommal ellenőrizni kell, e kéményeket, valamint azok kéménytoldóit, szikrafogóit, bekötőnyílásait - a cserépkályhák bekötőnyílásai kivételével -, kondenzgyűjtőit, koromzsákjait, füstcsatornáit, továbbá a mellékcsatornás gyűjtőkémények mellékcsatornáit, ha szükséges, egyidejűleg tisztítani is kell;
10. § (1) A szolgáltató a kéményseprő-ipari közszolgáltatás végzésének várható időpontjáról fél évvel, míg a munkavégzés tényleges időpontjáról legalább 8 nappal megelőzően köteles a tulajdonost írásban vagy hirdetmény útján, illetőleg a helyben szokásos más módon értesíteni. A szolgáltatónak az ellenőrzési és a tisztítási munkákat rendszeresen azonos évszakban kell elvégeznie.
(2) Ha a tulajdonos a helyszínre történő bejutást, vagy a munka akadálytalan elvégzését, ismételt szabályszerű értesítés ellenére akadályozza, a szolgáltató köteles az első fokú tűzvédelmi hatóságot írásban értesíteni.
(3) Ha a szolgáltató a közszolgáltatás ellátása során szabálytalanságot észlel, írásban köteles felhívni a tulajdonos figyelmét annak megszüntetésére.
(4) A következő esedékes munkavégzéskor a szolgáltató köteles ellenőrizni, hogy a szabálytalanságokat megszüntették-e. Amennyiben a szükséges intézkedés nem történt meg, a szolgáltató az első fokú építésügyi, illetőleg tűzvédelmi hatóságot köteles írásban értesíteni.
(5) Közvetlen élet- vagy tűzveszély esetén a szolgáltató köteles a kémény, illetőleg a tüzelőberendezés használatának azonnali megszüntetésére a tulajdonost írásban felhívni. Egyidejűleg a szolgáltató az első fokú tűzvédelmi, illetőleg építésügyi hatóságnak, továbbá gáz-tüzelőberendezés esetén a területi gázszolgáltatónak bejelentést tesz.
18. § (1) A tulajdonos köteles a közszolgáltatás ellátásához szükséges helyi előfeltételeket biztosítani, így különösen
a) az érintett helyiségekbe való bejutás lehetőségéről,
(2) A szolgáltató által feltárt szabálytalanságot a tulajdonosnak meg kell szüntetnie.
•	Az Országos Tűzvédelmi Szabályzat kiadásáról szóló 35/1996. ( XII.29.) BM rendelet
26. § .(3) Olyan kéményt nem szabad használni, amelynek falába éghető anyagú épületszerkezet van beépítve, amelynek műszaki állapota nem megfelelő, amelynél a jogszabály, nemzeti szabvány szerinti vizsgálatot és tisztítást nem végezték el.
(4) Gázüzemű fűtőberendezést csak olyan kéményhez szabad csatlakoztatni, amely arra megfelelő minősítéssel rendelkezik.
28. § (1) Az égéstermék-elvezetővel rendelkező tüzelő- és fűtőberendezés csak a teljesítményének megfelelő, illetőleg arra méretezett kéményhez csatlakoztatható.
Alkalmazott műszaki előírások, szabványok
•	ME 60-63 Ideiglenes Műszaki Előírás
Az előírása hatálya
Az ideiglenes műszaki előírás egyesítettfalú könnyűbetonból készült gyűjtőkémények kézi falazó elemeinek kialakítására, gyárüzemi előállítására, minőségi vizsgálatára, tárolására, szállítására, elemátvételére, az elemekből álló kémények tervezésére, építésére és a kémény átvételére vonatkozik.
Alkalmazási kör
A jelen ideiglenes Műszaki Előírás az egyesítettfalú gyűjtőkémények leggyakoribb alkalmazási területére, a lakóépületek esetére érvényes feltételeket szabályozza.
4.5 Elemátvétel
A kéményelemeket a kivitelező vállalat felelős megbízottja – anyagi felelőssége tudatában – a szállításai és átvételi feltételeket tartalmazó kormányrendelet figyelembevételével – jelen műszaki előírásban foglalt minőségi előírások szerint tartozik átvenni.  Az esetleges minőségi észrevételeket jegyzőkönyvbe kell foglalni.
5.1.03 Egy gyűjtőkéménybe azonos emeletszinten – bármilyen nagy is a keresztmetszet – legfeljebb két szilárd, vagy cseppfolyós tüzelővel üzemelt készülék köthető be.
5.1.04 A gáztüzelésű készülékek számára külön gyűjtőkéményt kell létesíteni.
5.1.05 Gáztüzelésű berendezések külön gyűjtőkéménybe, szintenként két darab gáz vízmelegítő és két db gáz falifűtőkályha, összesen 4 db készülék köthető be
5.24 Ha többemeletes épület egymás feletti emeletsorainak tüzelőkészülékei ugyanabba a felfelé bővülő keresztmetszetű kéménybe vannak bekötve, akkor a kémény huzaterősségének változását a különböző szinteken lévő tüzelőberendezéseknél figyelembe kell venni.
6.12 Minden munkahelyen, a gyűjtőkémény építésében jártas brigádvezetőkről kell gondoskodni.  A gyűjtőkémény falazását csak gyakorlott- gyűjtőkémény építésében oktatást nyert – szakmunkással szabad végeztetni.
7.1 A gyűjtőkémény hibátlan működése nagymértékben függ a bekötött tüzelőberendezések minőségétől, ezért minden esetben meg kell vizsgálni a tüzelőberendezéseket.
•	1979 március 1-től  az MSZ-04.82/3-79 építésügyi ágazati szabvány a lakó és közösségi épületek kéményeiről, az egycsatornás gyűjtőkémények egyesített falú könnyűbeton elemekből
E szabvány alkalmazása kötelező, előírásaitól eltérni az Építésügyi és Városfejlesztési Minisztérium engedélyével szabad.
A szabvány tárgya lakóépületek legfeljebb 5 egymást követő szintjének egymás feletti helyiségeiből beköthető tüzelőberendezések füstgáz elvezetésére tipizált egyesített falu könnyűbeton elemekből épülő egycsatornás gyűjtőkémények létesítési és használatbavételi előírásai.
5.04 Gáztüzelés gyűjtőkéménye csak egyféle használatú lehet.  Gáztüzelés gyűjtőkéményébe csak huzatmegszakítóval ellátott
- átfolyó rendszerű háztartási gáz-vízmelegítő és
- fürdőszobai fali fűtőkészüléket
szabad bekötni5.05 A megengedhető bekötések száma szintenként, egy vagy kettő.
A kéményeket rendeltetésszerű használatra alkalmasnak kell minősíteni, ha azok a jelen szabvány valamennyi előírását kielégítik, továbbá, ha
-a tüzelőberendezések működése és a mért ellenállásérték bizonyítják a füstgáz megfelelő áramlási viszonyait,
- a mért füstgáz hőmérséklet alapján a füstgáz lehűlése nem okozhat károsodást a kéményben.
•	Lakó és közösségi épületek kéményei MSZ-04-82/1-85/ építésügyi ágazati szabvány
Fogalommeghatározások és általános előírások
Új kémény esetében e szabvány előírásaitól eltérni csak az Építésügyi és Városfejlesztési Minisztérium előzetes engedélyével szabad (hatóságilag kötelező létesítési előírások) meglévő kémény esetében e szabvány előírásaitól indokolt esetben előzetes írásbeli megállapodással elszabad térni, ha az eltérés más előírásban nem ütközik, az élet, az egészség és a vagyon védelmét nem veszélyezteti, a népgazdaság és a kezelők, illetve a lakosok érdekeit nem sérti.
1.1.5 gyűjtőkémény: több épületszint egymás feletti helyiségeiben levő tüzelőberendezések kéménye.
Egycsatornás a gyűjtőkémény, ha a tüzelőberendezésekből távozó füstgáz közvetlenül a gyűjtőkürtőbe áramlik
1. 1. 10 füstgáz v. égéstermék:
 a tüzelőberendezésben a tüzelőanyag keletkezése során keletkező – döntően gáznemű elegy
1.2.1. kéménykürtő:  a kémény belső járata, amelyben a füstgáz áramlik
•	MSZ-04-82/3-79M 1986-os módosítása
E szabvány alkalmazása 1986 június 1-ig kötelező volt.  1986 június 1-e óta e szabvány szerint egycsatornás gyűjtőkéményt új épületben létesíteni nem szabad.  Meglévő kémény esetében e szabvány előírásaitól indokolt esetben előzetes írásbeli megállapodással elszabad térni, ha az eltérés más előírásba nem ütközik, az élet, az egészség és a vagyon védelmét nem veszélyezteti, a népgazdaság, a kezelők, illetve a lakosok érdekeit nem sérti.
A szabvány tárgya lakóépületek legfeljebb 5 egymást követő szintjének egymás feletti helyiségeiből beköthető tüzelőberendezések füstgáz elevezetésére tipizált egyesített falú könnyűbeton elemekből épülő egycsatornás gyűjtőkémények létesítése és használatbavételi előírásai.
3.5 A bekötéseket építeni kell, a kéménytestet utólag vésni nem szabad
3.8 Az egycsatornás gyűjtőkéményre minden esetben diffúzoros szívófejet kell elhelyezni.
5.4. Gáztüzelés gyűjtőkéménye csak egyféle használatú lehet.
Gáztüzelés gyűjtőkéményébe csak huzatmegszakítóval ellátott
Átfolyó rendszerű háztartási gáz-vízmelegítőt és
-helyiségfűtő fali kiskészüléket 
szabad bekötni.