OBH 4271/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Hajas Barnabás
Az eljárás megindulása
A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert testvére segítségnyújtás elmulasztása bűntette sértettjeként maradandó egészségkárosodást szenvedett, de sem az Országos Közbiztonsági és Bűnmegelőzési Közalapítvány, sem a Biztonságos Magyarországért Közalapítvány nem teljesítette kárenyhítés iránti kérelmét. Panaszos kérte segítségemet a bűncselekmények áldozatai és hozzátartozóik védelme, káruk megtérülése, enyhítése érdekében teendő jogalkotási feladatokról és egyéb intézkedésekről szóló 1074/1999. (VII. 7.) Korm. határozat módosításához, valamint ahhoz, hogy a Biztonságos Magyarországért Közalapítvány visszamenőleges hatállyal vizsgálja felül az addig benyújtott és elutasított kérelmeket és a kérelmezőket részesítse kárenyhítésben.
A megállapított tényállás
Panaszos testvére 1999. december 20. napján közúti balesetet szenvedett, egy ismeretlen személy elgázolta. A baleset megtörténtét követően az ismeretlen személy nem győződött meg arról, hogy a baleset következtében történt-e személyi sérülés, hanem továbbhaladt. Az illetékes rendőrkapitányság a Büntető törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény (továbbiakban Btk.) 172. § (1) bekezdésébe ütköző és (3) bekezdése szerint minősülő segítségnyújtás elmulasztása bűntettének alapos gyanúja miatt, ismeretlen tettes ellen rendelt el nyomozást. Tekintettel azonban arra, hogy az ismeretlen személyt felkutatni nem lehetett, és az eljárás folytatásától sem lehetett eredményt várni, a büntetőeljárást 2000. április 11. napján megszűntette.
Panaszos ezt követően az Országos Közbiztonsági és Bűnmegelőzési Közalapítványhoz fordult kárenyhítésért, de a kérelmét 2001. május 8. napján – az 1074/1999 (VII. 7.) Korm. határozatra hivatkozva – elutasították.
A Biztonságos Magyarországért Közalapítvány 2002. február 15. napján szintén elutasította a kárenyhítési kérelmet. Levelében a közalapítvány tájékoztatta panaszos testvérét arról is, hogy a hatályos 209/2001. (X. 31.) Kormányrendelet (továbbiakban: Korm. rend.) 2. § h) pontja csak abban az esetben teszi lehetővé a segítségnyújtás elmulasztása bűncselekmény esetében a kárenyhítését, ha a veszélyhelyzetet az elkövető idézte elő, és a sértett életét vesztette.
A panasz alapján felmerült az állam objektív alapjogvédelmi kötelezettsége, és a rászorulókról való szociális gondoskodás kötelezettsége, valamint a diszkrimináció tilalma, és a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog sérelme közvetlen veszélyének gyanúja. Ezért az ügyben vizsgálatot rendeltem el. Annak eredményes befejezése érdekében állásfoglalást és tájékoztatást kértem a Fehér Gyűrű Közhasznú Egyesülettől.
Érintett alkotmányos jogok
•	Az állam objektív alapjogvédelmi kötelezettsége (Alkotmány 8. § /1/ bek.)
•	Rászorulókról való szociális gondoskodás (Alkotmány 17. §)
•	Diszkrimináció tilalma (70/A. § /1/)
•	A lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog (Alkotmány 70/D. § /1/)
A vizsgálat megállapításai
1. Vizsgálatom során először azt tekintettem át, hogy vizsgálati jogköröm kiterjed-e a Biztonságos Magyarországért Közalapítványra. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdése értelmében az országgyűlési biztos hatásköre a hatóságok, illetve közszolgáltatást végző szervek eljárására, ennek során hozott határozatára, illetve a hatóság intézkedésének elmulasztására terjed ki. Figyelembe vettem, hogy a közalapítvány tevékenységének ellenőrzésére a törvény előírásai alapján az Állami Számvevőszék, az ügyészség és az alapító képviselője jogosult, de működését alapvetően a kuratóriuma határozza meg.
Áttanulmányoztam az országgyűlési biztos közalapítványok vizsgálatával kapcsolatos gyakorlatát is. Az országgyűlési biztos OBH 2045/1999. számú jelentése szerint: „a közhasznú szervezetekről szóló 1997. évi CLVI. törvény 5. § -a alapján megállapítható, hogy az a közalapítvány minősül kiemelkedően közhasznú szervezetnek, amely közhasznú tevékenysége során olyan közfeladatot lát el, amelyről törvény vagy törvény felhatalmazása alapján más jogszabály rendelkezése szerint valamely állami szervnek vagy a helyi önkormányzatnak kell gondoskodnia. Eszerint a közalapítvány tevékenysége az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdésében meghatározott közszolgáltatást végző szerv tevékenységének tekinthető.” 
Az OBH 6501/2001. sz. ügyben megfogalmazott álláspontom szerint az Obtv. 16. § (1) bekezdéséből csak a hatóság fogalmára lehet következtetni. Ezentúl „az Obtv. az országgyűlési biztosok jogértelmezésére bízza annak eldöntését, hogy mely szervek tekinthetők közszolgáltatónak. Az országgyűlési biztosok minden esetben közszolgáltatónak tekintik a hatóságnak nem minősülő, állami vagy önkormányzati feladatot ellátó szerveket, különösen azokat, amelyek esetében a kérelmezőnek nincs lehetősége annak megválasztására, hogy az általa igényelt szolgáltatás igénybevételére kivel szerződjön, tekintettel arra, hogy azt csak korlátozott számú vagy csak kizárólag egyetlen szervtől veheti igénybe.” Az előzőek figyelembevételével megállapítottam hatáskörömet.
2. A Fehér Gyűrű Közhasznú Egyesület elnöke arról tájékoztatott, hogy „2002. februárjában a Biztonságos Magyarországért Közalapítvánnyal megállapodást kötött arról, hogy ha a kormányrendelet előírásai szerint egyes áldozatoknak, illetve hozzátartozóinak a közalapítvány nem tud kárenyhítést adni, de a rászorultság indokolt, akkor ezeket a károsultakat az egyesülethez irányítják. Ezen áldozatok segélyezésére a közalapítvány az egyesületnek a 2002. évre 1,8 millió forintot biztosított.” Az egyesület elnöke szerint célravezető lenne az Európai Unió normáinak megfelelő áldozatvédelmi törvény, illetve törvénycsomag kidolgozása, amely részletesen tartalmazná bűncselekmények áldozatainak, illetve hozzátartozóinak kárenyhítését és fontosnak tartaná a jelenlegi áldozatvédelmi szabályozás összehangolását is az Európai Unió előírásaival.
3. Megállapítottam, hogy a Biztonságos Magyarországért Közalapítvány megfelelően alkalmazta az egyes erőszakos bűncselekmények következtében sérelmet szenvedettek állam általi kárenyhítésének szabályairól szóló 209/2001. (X. 31.) Korm. rendeletet akkor, amikor a panaszost arról tájékoztatta, hogy a hatályos jogszabályi rendelkezések értelmében nem nyújthat panaszos testvére részére kárenyhítést, A korányrendelet ugyanis valóban zártfajú felsorolásban határozza meg azokat a bűncselekményeket, melyek sértettjei állam általi kárenyhítésre jogosultak.
A korábban hivatalban volt ombudsman az OBH 6714/1996 számú jelentésében kifejtette azt is, hogy „Ha tehát az állampolgári jogok (különösen az élethez és az emberi méltósághoz való jog) és a közbiztonság védelme az állam számára az Alkotmányban előírt feladat, a bűncselekmények (különösen az erőszakos bűncselekmények) pedig sértik e védendőnek nyilvánított értékeket, akkor megállapítható, hogy e bűncselekmények elkövetésének ténye az állami feladat ellátásának elégtelenségét jelenti. Ebből viszont az következik, hogy (bár az állami feladatok nem fakasztanak bíróság előtt kikényszeríthető alanyi jogokat) az állam felelősséggel tartozik e bűncselekmények miatt polgárainak, elsősorban pedig a bűncselekmények áldozatainak. Az állam felelősségének következményeit részben teljesíti az elkövetett bűncselekmények válogatás nélküli üldözésével és a bűncselekmények elkövetésével feléledt állami büntetőigény bíróság előtti érvényesítésével.  Megállapítható azonban, hogy a bűncselekmények nem csak formális jogsértést valósítanak meg (a jogszabályok megsértése által), hanem materiális joghátrányt (vagyoni vagy nem vagyoni kárt) is okoznak. Így önmagában a bűncselekmények elkövetőinek megbüntetése vagy az erre való törekvés is csak a formális jogsértést torolja meg. Kétségtelen, hogy a materiális joghátrány helyrehozatala vagy ellensúlyozása elsősorban annak okozóját, a bűncselekmény elkövetőjét terheli. Abban az esetben azonban, ha a bűncselekmény elkövetője nem képes vagy nem kötelezhető a kár megtérítésére, illetve személye nem ismert, akkor a kár (kifejezetten erre irányuló biztosítás hiányában) megtérítetlen, illetve enyhítetlen marad. Ha az elkövető ismert, képes és kötelezhető is a kártérítésre, az erre irányuló eljárás elhúzódása miatt okkal feltételezhető, hogy a bűncselekmény áldozata a kártérítést az elszenvedett sérelmekhez képest későn kapja meg. ... Az állami kárenyhítés kötelezettsége az Alkotmány rendelkezéseiből nem olvasható ki, ezért az ilyen eszközök hiánya nem minősíthető alkotmányos visszásság okozásának. Ugyanakkor megállapítottam azt is, hogy az állam kárenyhítési kötelezettségnek törvényi előírása és az erre alkalmas eszközök biztosítása (még a bűncselekménnyel okozott kár nagyon korlátozott mértékű enyhítése esetén is) összhangban áll azzal a kötelezettséggel, melyet az Alkotmány a közbiztonság és az alkotmányos alapjogok védelmével összefüggésben az államra ró.”
4. Összegezve az előzőeket megállapítottam, hogy az egyes erőszakos bűncselekmények következtében sérelmet szenvedettek állam általi kárenyhítésének szabályozása jelen formájában – tekintettel arra, hogy sem a védett jogtárgy, sem pedig az okozott sérelem tekintetében nem következetesek – az egyes bűncselekmények sértettjei között indokolatlanul különbséget tesz, a diszkrimináció tilalmát és a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogot közvetlenül veszélyezteti, továbbá az állam nem tesz eleget objektív alapjogvédelmi- és a rászorulókról való szociális gondoskodás kötelezettségének sem. Így az Alkotmány 8. § (1) bekezdésében; 17. §-ában; 70/A. § (1) bekezdésében; 70/D. § (1) bekezdésében deklarált alkotmányos jogokkal összefüggésben ugyancsak a visszásság közvetlen veszélye áll fenn.
5. A feltárt alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság közvetlen veszélye miatt – az Obtv. 25. § alapján, amely úgy rendelkezik, hogy „Ha az országgyűlési biztos álláspontja szerint az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság valamely jogszabály vagy az állami irányítás egyéb jogi eszköze fölösleges, nem egyértelmű rendelkezésére, illetve az adott kérdés jogi szabályozásának hiányára (hiányosságára) vezethető vissza, a visszásság jövőbeni elkerülése érdekében javasolhatja a jogalkotásra ... jogosult szervnél a jogszabály ... módosítását, hatályon kívül helyezését vagy kiadását." – javaslom a miniszterelnöknek, hogy fontolja meg az egyes erőszakos bűncselekmények következtében sérelmet szenvedettek állam általi kárenyhítésének szabályairól szóló 209/2001. (X. 31.) Korm. rendelet módosítását úgy, hogy az egyes bűncselekmények sértettjei közötti indokolatlan különbségtétel megszűnjön, a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogot biztosítsa, továbbá alkalmas legyen arra, hogy az állam objektív alapjogvédelmi- és a rászorulókról való szociális gondoskodás kötelezettségének eleget tegyen. Javaslom, hogy a jogszabály-módosítás előkészítése során a Kormány egyeztessen a magyarországi áldozatvédő szervezetekkel, így különösen a Fehér Gyűrű Közhasznú Egyesülettel.

Budapest, 2003. február 4.

Takács Albert