OBH 2977/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Zséger Barbara

Az eljárás megindulása
	Budapesten élő, de francia állampolgár panaszos beadványában leírta, hogy 2000. december 18-án egy aluljáróban fekvő hajléktalanhoz kívánt mentőt hívni, de a hívást fogadó ügyeletes arra hivatkozva, hogy nem érti az általa beszélt tört magyar nyelvet kérte, hogy vegye igénybe egy magyarul beszélő személy segítségét. A második hívás után 15 perccel megérkezett a mentő. A panaszos sérelmezte, hogy a mentőszolgálat - a nyelvi nehézségekre hivatkozva - visszautasította egy külföldi állampolgár kérését.
	Azonos tartalmú beadvánnyal fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához az a panaszos is, aki azt vetette fel, hogy sérti-e a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogát az, ha a mentőszolgálat nem képes a magyar nyelvet nem beszélő személy segélykérésének fogadására.
	A két beadványt, tartalmuk azonossága miatt együtt vizsgáltam. A vizsgálat során tájékoztatást kértem az Országos Mentőszolgálat Főigazgatóságától arra vonatkozóan, hogy dolgozik-e a 104-es telefonvonalon érkező hívásokat fogadók között olyan személy, aki a nem magyar nyelvű segélykérő hívásokat fogadni tudja, illetve milyen módon oldják meg az ilyen jellegű hívások fogadását.

Alkalmazott jogszabályok
•	1997. évi CLIV. törvény az egészségügyről
95. § A mentés igénybevételéhez való jog a Magyar Köztársaság területén - állampolgárságra vagy egészségbiztosítási jogviszony fennállására való tekintet nélkül - mindenkit megillet.
96. § (1) A mentés biztonságos, egységes és összehangolt működéséhez szükséges feltételrendszer biztosítása és megszervezése állami feladat.

Érintett alkotmányos jog
•	Alkotmány 70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.

A vizsgálat megállapításai
	Az Alkotmány 70/D. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez. Az Alkotmánybíróság több határozatában értelmezte az említett alkotmányos jog tartalmát. Megállapította, hogy a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog esetén nem az Alkotmányból közvetlenül levezethető alapjogról van szó, hanem olyan állam számára előírt alkotmányos kötelezettségről, mely szerint az állam egészségügyi intézményhálózat működtetésére és az orvosi ellátás megszervezésére köteles. Az alkotmányos jog tartalmát az Alkotmánybíróság konkrétan nem határozta meg. Az Alkotmánybíróság 54/1996. (XI. 30.) AB határozatában megállapította, hogy "az Alkotmány 70/D. §-ában foglalt lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog biztosítása olyan alkotmányos állami feladatot jelent, amelyet az állam központi szervei és a helyi önkormányzati - továbbá egyéb - szervek rendszere révén valósít meg. Ennek keretében az állam - egyebek között - egészségügyi intézményhálózat működtetésére és az orvosi ellátás megszervezésére köteles. Az egészségügyi intézményhálózat és az orvosi ellátás körében az Alkotmánybíróság elvontan, általános ismérvekkel csak egészen szélső esetekre korlátozottan határozhatja meg az állami kötelezettség kritikus nagyságát, vagyis azt a szükséges minimumot, amelynek hiánya már alkotmányellenességhez vezet. Ilyennek volna minősíthető például, ha az ország egyes területein az egészségügyi intézményrendszer és az orvosi ellátás teljesen hiányozna. Az ilyen szélső eseteken túl azonban az Alkotmány 70/D. §-ban meghatározott állami kötelezettségnek nincs alkotmányos mércéje." Megállapította azonban azt is, hogy a "lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog tehát önmagában alanyi jogként értelmezhetetlen, az az Alkotmány 70/D. § (2) bekezdésében foglalt állami kötelezettségként fogalmazódik meg, amely magában foglalja azt a kötelezettséget, hogy a törvényhozó a testi és lelki egészség bizonyos területein alanyi jogokat határozzon meg."
	Ez utóbbi körbe tartozik mentéshez való jog is, hiszen az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény szerint a mentés igénybevételéhez való jog a Magyar Köztársaság területén - állampolgárságra vagy egészségbiztosítási jogviszony fennállására való tekintet nélkül - mindenkit megillet. Az alanyi jogon járó ellátás garantálásához, így a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészség megvalósulásához az is hozzá tartozik, hogy az ellátás elérhető legyen a jogosultak számára. Az elérhetőség feltételeit az intézményrendszer működtetésére köteles államnak kell biztosítani. Akár magyar, akár külföldi állampolgár sérülése esetén előfordulhat, hogy magyarul nem beszélő személy hív segítséget. Az alanyi jogon járó ellátás elérhetőségének feltétele egy olyan hívószám, melyen idegen nyelven beszélő munkatársak fogadják a hívásokat, tovább szükséges az is, hogy az érintettek megismerhessék az említett hívószámot.
	Az Országos Mentőszolgálat Főigazgatójának tájékoztatása szerint anyagi feltételek hiányában nem tudják megoldani, hogy az egészségügyi szakképzettséggel rendelkező szolgálatvezetők idegen nyelven is tudják fogadni a hívásokat. Azonban a pár évvel ezelőtt bevezetett, nemzetközileg is ismert 112-es általános segélykérő számon érkező hívásokat a megyei rendőrfőkapitányságokon olyan munkatársak fogadják, akik idegen nyelven beszélnek. Ez a szám szintén ingyenesen hívható, és a rendőrfőkapitányságok ügyeletesein keresztül elérhető a mentőszolgálat és a tűzoltóság is. Ilyen módon a magyarul nem beszélő személyek is hívhatják a mentőszolgálatot, rendőrséget és a tűzoltóságot. A 112-es segélykérő szám szerepel a telefonkönyvben, és a telefonfülkék egy részében is ott, ahol a mentők, rendőrség és tűzoltóság 104, 107 és 105-ös hívószámai megjelennek.
	Arra tekintettel, hogy működik egy olyan segélykérő szám, melyen a nem magyar nyelvű hívásokat is fogadni tudnak, és így a magyarul nem beszélő személyek számára is biztosított a mentéshez való alanyi jog, a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joggal összefüggésben visszásságot nem állapítok meg és ajánlástételi jogommal nem élek.

Budapest, 2001. november 12.

Lenkovics Barnabás