OBH 2333/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Fogarassy Edit

Az eljárás megindulása:
	A Heves Megyei Hírlap 2001. február 10-i számában megjelent "Elővezették a beteg tanút" című cikk szerint a Hatvani Rendőrkapitányság beosztottai kora reggel a lakásáról elővezettek egy 58 éves, cukorbetegsége és magas vérnyomása miatt gyógyszeres kezelés alatt álló újhatvani asszonyt. Az asszonynak arra sem volt ideje, hogy a gyógyszereit magához vegye, a rendőrök pedig nem engedték meg, hogy a férje hozzon be pénzt és gyógyszert a számára. Hatvanból később átszállították a Miskolci Rendőrkapitányságra, ahol elvették a gyűrűjét, a táskáját, a nyakláncát és a cipőfűzőjét, majd bezárták egy cellába. Útközben, majd a fogdán is hiába panaszkodott, hogy rosszul érzi magát, nem törődtek vele. Végül a saját költségén kellett hazautaznia Miskolcról. Ezt követően a tanúként elővezetett asszony panaszt tett a rendönség eljárása ellen.
Az ügyben alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság gyanújára tekintettel, hivatalból vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében magyarázatot és a vonatkozó iratok megküldését kértem a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Rendőr-főkapitányság vezetőjétől.

Érintett alkotmányos jog:
•	Jogállamiság, jogbiztonság elve (Alkotmány 2. § /1/ bek.)
•	Személyi szabadsághoz és biztonsághoz való jog (Alkotmány 55. § /1/ bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
•	1973. évi 1. törvény a büntetőeljárásról:
100. § ( 1 ) Akinek az elővezetését elrendelték - szükség esetén kényszer alkalmazásával - a hatóság elé kell állítani.
113. § ( 1 ) Ha a terhelt, a védő, a tanú vagy a szakértő a 112. § (2) bekezdése szerinti idézés ellenére nem jelenik meg, és ezt alapos okkal előzetesen nem menti ki, vagy engedély nélkül eltávozik, illetőleg a terhelt vagy a tanú önhibájából olyan állapotban jelenik meg, hogy nem hallgatható ki, a hatóság
b) a tanú elővezetését rendelheti el, vagy rendbírsággal sújthatja,
(2) Az (1) bekezdésben szabályozott esetben a tanút és a szakértőt a meg nem jelenésével, illetőleg az eltávozásával okozott költség megtérítésére kell kötelezni.
•	1994. évi XXXIV.  törvény a rendőrségről:
34. § ( 1 ) A rendőr az elővezetést elrendelő határozatban megjelölt személyt az abban megjelölt helyre kíséri vagy oda útba indítja. A büntetőeljárás során elrendelt elővezetésre a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény (Be.) rendelkezései az irányadók.
(3) Az elővezetés elrendelésének törvényességéért az elrendelő a felelős.
•	3/1995. (lll. l.) BM rendelet a rendőrség szolgálati szabályzatáról:
43. § (1) Elővezetést (Rtv. 34. §) jogszabályban erre felhatalmazott hatóságok határozata alapján lehet foganatosítani, ha az elrendelő határozat tartalmazza:
a) a kibocsátó szerv megjelölését;
b) az elővezetendő személy nevét, születési helyét, idejét, anyja nevét, lakcímadatait;
c) az eljárás alapjául szolgáló cselekményt;
d) az elővezetés elrendelésének okát;
e) az elővezetés helyét, idejét, módját (kíséréssel, útbaindítással);
f) a kibocsátó szerv bélyegzőjét, az elrendelésre jogosult aláírását, továbbá jogszabályban meghatározott esetekben az ügyész jóváhagyását.
44. § (1) Az elővezetési határozatot a rendőr előzetes igazoltatás után ismerteti az elővezetendő személlyel, utána kézbesíti. Rövid úton elrendelt elővezetés esetén a rendőr megnevezi az elrendelő hatóságot, közli az elővezetés okát és helyét.
(3) Az elővezetés költségeinek megtérítéséről külön jogszabály - a 2/1986. (IV. 21.) BMIM-PM rendelet - rendelkezik.
45. § ( 1 ) Az előállított személyt előállító vagy biztonságos őrzését szolgáló más helyiségben kell elhelyezni. Az azonos ügyben előállítottakat el kell különíteni. Az elővezetett személyt, ha az intézkedés sikeresen csak így hajtható végre, a rendőrségen történő visszatartás idejére előállító helyiségben lehet elhelyezni. Ha az előállító helyiségben előállított, elővezetett személy van, gondoskodni kell az állandó őrzéséről.
(2) Az előállító helyiségben történő elhelyezés, nyilvántartás és őrzés végrehajtásának feltételeit a rendőri szerv vezetője biztosítja.
(3) Az előállító helyiségben történő elhelyezéskor, az előállított, elővezetett személyt fel kell világosítani az intézkedés várható időtartamáról. Ruházatát át kell vizsgálni, és tőle el kell venni azokat a tárgyakat, amelyeket fogva tartáskor sem tarthat magánál. Nyilatkoztatni kell sérüléséről, esetleges panaszáról. A sérültet orvosi ellátásban kell részesíteni.
(4) Az előállított, elővezetett személy ellátására a fogva tartottakra vonatkozó szabályok megfelelően irányadók.
(5) Az előállító helyiségre, illetőleg az abban elhelyezett személyekre az őrzésre és az okmányok vezetésére - eltérő rendelkezés hiányában - a fogdaszolgálatra vonatkozó szabályokat kell alkalmazni. Látogató fogadása azonban nem engedélyezhető.

A vizsgálat megállapításai:
	A B-A-Z megyei rendőr-kapitány tájékoztatása szerint - a Hatvani Rendőrkapitányság kizárása miatt, kijelölés alapján - a Miskolci Rendőrkapitányság eljárást folytat ismert elkövetőkkel szemben, garázdaság vétségének alapos gyanúja miatt.
Az ügy előadója 2000 decemberében három alkalommal küldött írásbeli idézést a tanúként kihallgatni kívánt újhatvani asszony részére. A térdvevényes idézések "nem kereste" jelzéssel érkeztek vissza. A nyomozó hatóság 2001. január 3-án kelt határozatával elrendelte a tanú elővezetését. A kényszerintézkedést január 9-én a Hatvani Rendőrkapitányság foganatosította, majd a miskolci kapitányság járőrei Miskolcra szállították a tanút, akit 10. 30-kor kezdődő kihallgatásáig előállító helyiségben helyeztek el. Az elhelyezésre, továbbá az értéktárgyak és a cipőfűző elvételére a 3/1995. BM rendelet 45. §-a alapján, jogszerűen került sor, egyrészt az értékek megóvása, másrészt az esetleges öngyilkossági kísérlet megelőzése céljából.
A tanú a kihallgatása során elmondta, hogy az idézéseket azért nem vette át, mert a Hatvani Postahivatalban dolgozó lánya tájékoztatta őt, hogy a levelek a miskolci rendőrségtől jöttek, ő pedig nem akart az ügyben tanúskodni. A tanú nem élt panasszal az elővezetését elrendelő határozat ellen, és a kihallgatását végző rendőrrel sem közölte, hogy az intézkedés során sérelem érte volna. A Hatvani Rendőrkapitányságon csupán azt kifogásolta, hogy - mivel nem közölték vele, hogy Miskolcra fogják szállítani - nem vitte magával a hazautazáshoz szükséges pénzt. Ezt követően azonban értesítették a férjét, aki bevitte a pénzt a rendőrségre. 
Ha gyógyszerre is szüksége lett volna, akkor a férje azt is magával hozhatta volna, ilyen kérése azonban nem volt a tanúnak.
	Az elővezetett asszony 2001. január 12-én panaszt tett a rendőri intézkedés ellen a Hatvani Rendőrkapitányságon, arra hivatkozva, hogy az idézést nem kapta meg. A panaszt a Legfőbb Ügyészség által, a nyomozás törvényességi felügyeletére kijelölt Nyíregyházi Városi Ügyészség március 7-én kelt határozatával elutasította. Az indoklás szerint a hivatalos iratok kézbesítésének egyszerűsítéséről szóló 43/1953. (VIII. 20.) MT rendelet értelmében a visszaküldött iratot a második kézbesítés megkísérlésének napját követő 5. munkanapon kézbesítettnek kell tekinteni.
	Vizsgálatom során - a kapott tájékoztatás és a rendelkezésre álló iratok alapján - nem állapítottam meg alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot. Mind a Hatvani, mind a Miskolci Rendőrkapitányság a jogszabályoknak megfelelően járt el az elővezetés végrehajtása során. Az elővezetés költségeit a Be. 113. § (2) bekezdése alapján a tanúnak kell viselnie. Mindezekre tekintettel a megyei rendőr-főkapitány tájékoztatását elfogadom, és a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2001. május 9.

Gönczöl Katalin