OBH 1731/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Csóré Erika

Az eljárás megindulása
	A Népszabadság 2001. január 6-i számában megjelent "Chicago lett a nógrádi Mátranovák" c. cikk arról számolt be, hogy két budapesti vállalkozó három év alatt több személyt megtévesztéssel arra kényszerített, hogy lakásukat adják el nekik, annak fejében pedig Mátranovákra, kolónia lakásokba költöztetik őket és lakás rezsi tartozásaikat kifizetik. 
	A cikk azt is tartalmazta, hogy a lakások eladásáról és a vidéki házak megvételéről ügyvédek által ellenjegyzett adásvételi szerződések készültek. Így vesztette el Budapest, VIII. kerületi, Mátyás téri lakását egy két gyermekes házaspár, Moszkva téri lakását egy egyedülálló férfi, VI. kerület, Király utcai lakását egy egyedülálló asszony, tatabányai családi házát egy nyugdíjas férfi.
	A cikk alapján - különös tekintettel a lakásukat tévesztéssel elvesztő személyek lakás használathoz való jogára - felmerült a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz és a tulajdonhoz való jog sérelmének gyanúja. Ezért a korábban hivatalban volt országgyűlési biztos - hivatalból - vizsgálatot rendelt el. Annak során vizsgálatra kérte a budapesti és a Komárom-Esztergom megyei főkapitányt.

Érintett alkotmányos jogok
•	A tulajdonhoz való jog (Alk. 13. § /1/ bek.).
•	A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.).

A vizsgálat megállapításai
1.	A Komárom-Esztergom megyei főkapitány tájékoztatója szerint a vizsgálat alapját képező újságcikkben érintett ingatlan adásvételek tárgyában, az ott hivatkozott vállalkozók, továbbá a szerződéskötéseknél eljáró ügyvédek ellen a megyében egyik rendőri szerv sem folytatott büntető eljárást.
	A főkapitány megvizsgáltatta, hogy fennáll-e annak gyanúja, vagy alapos gyanúja, hogy a cikkben megjelölt tatabányai nyugdíjas férfi sérelmére bűncselekményt követtek el. Meghallgatások és a vonatkozó iratok beszerzését követően megállapította, hogy 2000. június 1-jén a szóban forgó tatabányai nyugdíjas férfi, valamint a cikkben hivatkozott egyik vállalkozó - Salgótarjánban - ajándékozási szerződést kötött. A szerződés kötésnél jelen volt a szerződésben megjelölt ügyvéd és két tanú. A szerződés szerint a nyugdíjas férfi a tulajdonát képező tatabányai ingatlant elajándékozta a cikkben hivatkozott egyik vállalkozónak. Az ajándékozási szerződést azonban a felek 2000. július 19-én megszüntették, és ugyanezen a napon, ugyanerre az ingatlanra adás-vételi szerződést kötöttek. A kialkudott vételár - azaz 3 millió forint - még a szerződéskötés napján az eladóként megjelölt személy OTP-nél vezetett folyószámlájára került. A 3.000.000 Ft-ot az eladó 2000. augusztus 1-jén felvette a számláról. A szóban forgó valamennyi szerződést ugyanaz az ügyvéd ellenjegyezte.
	A főkapitányi tájékoztató tartalmazta azt is, hogy 2000. augusztus 8-án a tatabányai ingatlanát eladó férfi, mint vevő adás-vételi szerződést kötött az előzőekben hivatkozott vállalkozó hozzátartozójával, mint eladóval. A szerződést ugyancsak Salgótarjánban kötötték, de más ügyvéd előtt. Az adásvételi szerződés szerint a vevő 2.700.000 Ft-ért megvásárolt az eladótól egy mátranováki ingatlant.
	A főkapitány tájékoztatott arról is, hogy meghallgatásuk során a tatabányai nyugdíjas személy és a szóban forgó vállalkozó a történteket egymásnak ellentmondóan adta elő. A vállalkozó szerint a szerződéskötésekkor keletkezett iratokban rögzítettek, illetve a szerződő felek akaratai valósak, míg a nyugdíjas férfi szerint a vállalkozó őt megtévesztette, jól fizető álláslehetőséget ígért neki Mátranovákon. A nyugdíjas elmondta azt is, hogy ahhoz, hogy az álláslehetőséget egy majdan építendő üzemhez megkapják, szükség volt kaucióra, vagyis arra, hogy a vállalkozó nevén legyen a tatabányai ingatlan, az ő számláján pedig pénz. Arra, hogy a mátranováki ingatlant miért kellett megvásárolnia nem tudott magyarázatot adni.
	A Komárom-Esztergom megyei rendőrfőkapitány összességében úgy foglalt állást, hogy az ügyben bűncselekmény gyanúja, illetve alapos gyanúja nem merült fel, ezért a további vizsgálatot mellőzte, büntetőeljárást nem kezdeményezett. Véleménye szerint az ügyben polgári bíróságnak van hatásköre eljárni.

2.	A budapesti főkapitány részben hasonló tartalmú tájékoztatást adott mint a Komárom-Esztergom Megyei Rendőr-főkapitányság vezetője. A budapesti főkapitány is azt állapította meg, hogy a szóban forgó mátranováki ingatlan adásvételével összefüggésben az érdekeltek feljelentést, bejelentést egyik rendőri szervnél sem tettek.
	A főkapitány tájékoztatott továbbá arról, hogy egy országgyűlési képviselő 2000. december 5-én "Chichago lett Mátranovák" címmel a belügyminiszterhez interpellációt nyújtott be. A főkapitányság beszerezte az országgyűlési képviselő írásban benyújtott kérdését, az arra adott miniszteri választ, továbbá az Országgyűlés plenáris ülésén elhangzott azonnali kérdést és választ tartalmazó jegyzőkönyvrészletet. Az interpellációs kérdés azonban valójában nem az újságcikkben megjelent lakáseladási ügyekre, hanem Mátranovák közbiztonsági helyzetének romlására, valamint a bátonyterenyei kapitányság problémáira vonatkozott.
	Előzőeken kívül a BRFK Vizsgálati Főosztály vezetője beszerezte és értékelte a TV 2 "Tények" című, 2001. március 4-i műsorában - azonos tárgyban - elhangzott riport anyagát. Megállapította, hogy a riportban szereplő férfi nem azonos sem a Komárom-Esztergom Megyei főkapitány tájékoztatójában megjelölt nyugdíjas személlyel, sem az újságcikkben megjelölt budapesti lakások eladóival. A riportban közöltek megerősítették azt is, hogy a Mátranovákon történtekkel kapcsolatban büntetőeljárás nem indult. Tekintettel arra, hogy a műsorban megszólaló személyek nevüket, arcukat nem fedték fel, személyazonosságuk megállapítása, az általuk elmondottak megerősítése, pontosítása, ezáltal bűncselekmény elkövetése alapos gyanújának megállapítása nem volt lehetséges. A keletkezett iratokat azonban a főkapitányság megküldte a sértettek tartózkodási helye szerint büntetőeljárás lefolytatására hatáskörrel és illetékességgel rendelkező Bátonyterenyei Rendőrkapitányságnak.
	A budapesti főkapitányi tájékoztató szerint a mátranovaki esettel kapcsolatban a Bátonyterenyei Rendőrkapitányság vezetője feljelentés kiegészítést rendelt el. A kapitányság azonban a 2001. július 25-én kelt, 461/2001. bü. számú határozatával bűncselekmény hiányában megtagadta a nyomozást. A határozat indokolása tartalmazza, hogy a rendőri szerv - adatgyűjtéssel, tanúkutatással - több olyan személyt kutatott fel, aki 1995-től kezdve költözött Budapestről Mátranovákra. Az összesen hat személy egybehangzóan úgy nyilatkozott, hogy költözésük, a lakáscserékkel kapcsolatos szerződések elkészítése, saját akaratukból, minden kényszer és fenyegetés nélkül történt. A lakáscserék során esetleg felmerült értékkülönbözetet is megkapták készpénzben. A meghallgatott személyek egybehangzóan kijelentették azt is, hogy sérelmükre bűncselekményt nem követtek el, a lakáscsere (lakásvásárlás) során kár nem érte őket.

3.	A megkeresett szervek vezetőinek tájékoztatását elfogadtam. Megállapítottam, hogy az ügyben érintett rendőrhatóságok eljárása a vonatkozó jogszabályoknak megfelelt, mulasztást nem követtek el, hiszen a vizsgálat alapjául szolgáló újságcikken kívül - mivel sem bejelentés, sem feljelentés nem érkezett hozzájuk - semmilyen információval nem rendelkeztek a szóban forgó lakáseladásokról, lakáscserékről. Az országgyűlési biztos megkeresésére viszont megtették azokat az intézkedéseket, melyek elkerülhetetlenül szükségesek voltak annak megállapításához, hogy az újságcikkben hivatkozott lakásügyletek esetleges bűncselekményre utaló körülmények között zajlottak-e.
	Nem vitattam a Bátonyterenyei Rendőrkapitányság nyomozást megtagadó határozatának megalapozottságát sem,  mivel az országgyűlési biztos nem büntetőügyben eljáró hatóság, nincs lehetősége az ilyen ügyben hozott határozatok ténybeli alapjának vizsgálatára és a bizonyítékoknak a nyomozó hatóságok helyett történő további mérlegelésére. A mérlegelési jogkör természetesen nem korlátlan. Alkotmányossági probléma akkor merül fel a mérlegeléssel összefüggésben, ha az alkotmányos elveket vagy jogokat sért. A vizsgált ügyben ilyen jogsérelem nem merült fel.
	Előzőekre tekintettel az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvényben megjelölt és az országgyűlési biztos fellépését igénylő alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot nem állapítottam meg az ügyben. A vizsgálatot ajánlás nélkül befejeztem.

Budapest, 2001. november 15.

Takács Albert