OBH 6379/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Fogarassy Edit

Az eljárás megindulása:
	A Budapesti Fegyház és Börtönben fogvatartott elítélt édesanyja beadványában sérelmezte, hogy noha a bv. intézet hivatalosan úgy tájékoztatta a fiát, hogy 2000. december 18-án szabadul, aznap mégsem engedték szabadon. Később kiállítottak a részére egy újabb igazolást, mely szerint a szabadulás napja 2001. január 9. Állítólag azért nem engedték ki az elítéltet, mert még a Székesfehérvári Városi Bíróság által 1991-ben kiszabott és szabadságvesztésre átváltoztatott javító-nevelő munkát kellett végrehajtani.
Az ügyben alkotmányos állampolgári jogokkal összefüggő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében a büntetés-végrehajtás országos parancsnokát a panasz kivizsgálására és a vonatkozó iratok megküldésére kértem fel.

Érintett alkotmányos jogok:
•	Jogállamiság, jogbiztonság elve (Alkotmány 2. § /1/ bek.)
•	Személyi szabadsághoz való jog (Alkotmány 55. § /1/ bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
•	1978. évi IV. törvény a Büntető törvénykönyvről (az 1991. októberében hatályos Btk.):
50. § (1) Ha az elítélt a munkakötelezettségének önként nem tesz eleget, vagy a munkafegyelmet súlyosan megsérti, a javító-nevelő munka, illetőleg ennek hátralevő része helyébe szabadságvesztés lép. Ezt a szabadságvesztést fogházban kell végrehajtani.
66. § A büntetés végrehajtását kizárja
b) az elévülés,
67. § (1) A főbüntetés elévül:
e) javító-nevelő munka vagy pénzbüntetés esetén három év elteltével.
68. § (1) A főbüntetés elévülésének határideje a büntetést kiszabó határozat jogerőre emelkedésének napján, ha pedig a büntetés végrehajtását felfüggesztik, a próbaidő leteltének napján kezdődik. Ha az elítélt a szabadságvesztés végrehajtása alatt megszökik, az elévülés határideje a szökés napjával ismét elkezdődik.
•	A jelenleg hatályos Btk. és a kommentárja:
228. § (1) Az a hivatalos személy, aki eljárása során mást személyi szabadságától jogellenesen megfoszt, bűntettet követ el és öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
A törvény kizárólag a jogellenes fogva tartást bünteti. Jogellenes lehet a hivatalos személy magatartása, ha anyagi jogi szabályt sért, vagy az eljárásra vonatkozó szabályok értelmében nem jogosult a sértettet fogva tartani, avagy jogosult ugyan, de a személyi szabadságtól való megfosztás alaki feltételeit nem tartja be. Ez egyben azt is jelenti, hogy a személyi szabadságtól való jogellenes megfosztás tudatos, szándékos törvényszegést tételez fel.
Amennyiben a jogellenes fogva tartás gondatlanságból történik, úgy fegyelmi felelősségre vonásnak van helye.

•	17/1997. (V. 9.) IM rendelet a szabadságvesztés kezdő és utolsó napjának megállapításáról:
1. § (1) A bíróság által kiszabott szabadságvesztést végrehajtó intézet (a továbbiakban: bv. intézet) a befogadástól, illetve a szabadságvesztésről szóló bírósági értesítés átvételétől számított legkésőbb nyolc napon belül megállapítja és az elítélttel írásban közli
a) a szabadságvesztés végrehajtásának kezdő és utolsó napját;
b) a feltételes szabadságra bocsátás esedékességének a napját.
(3) Ha a szabadságvesztés kezdő és utolsó napját, valamint a feltételes szabadságra bocsátás esedékességének a napját módosítani kell, a bv. intézet az (1) bekezdés megfelelő alkalmazásával jár el.
(4) A bv. intézet az elítélt kérésére köteles betekintést engedni azokba az iratokba, amelyek alapján az (1) és (3) bekezdések szerinti megállapítást elvégezte.

•	13/1996. (XII. 23.) IM rendelet a fogvatartottakkal kapcsolatos kártérítési eljárás szabályairól:
1. § (1) A rendelet a fogvatartott által a büntetés-végrehajtási szervnek (a továbbiakban: bv. szerv), illetve a bv. szerv által a fogvatartottnak okozott kár megtérítésére vonatkozó eljárást szabályozza.
(2) Ha a fogvatartott a bv. szerv e rendeletben meghatározott határozatának a meghozatala előtt szabadul, a kártérítési eljárást meg kell szüntetni. A fogvatartott, illetve a bv. szerv a kártérítési igényét ilyen esetben az elévülési határidőn belül közvetlenül a bíróság előtt érvényesítheti.

A vizsgálat megállapításai:
	A panaszos fiát - előzetes letartóztatottként - 1991. szeptember 5-én fogadta be a Fejér Megyei Bv. Intézet. Október 24-én érkezett meg az intézetbe a Fejér Megyei Bíróság értesítése egy korábban kiszabott, de végre nem hajtott javító-nevelő munka 22 napi fogházbüntetésre való átváltoztatásáról. A Székesfehérvári Városi Bíróság elrendelte az előzetes letartóztatás megszakítását és a szabadságvesztés végrehajtását. Az elítélt 1991. november 14-én kitöltötte a 22 napi fogházbüntetését. A fogvatartottat 1992. március 11-én szabadlábra helyezték, majd - újbóli befogadását követően - 1992. június 14-től 2000. december 18-ig töltötte 8 év 3 hó fegyházbüntetését. Az elítéltet 1997- február 3-án szállították át a Budapesti Fegyház és Börtönbe, ahonnan 2001. január 9-én szabadult.
	A BVOP által elvégzett vizsgálat eredményeként megállapították, hogy a szabadítási eljárás során a Budapesti Fegyház Nyilvántartási Osztálya tévesen észlelte 2000. december 14-én, hogy a Fejér Megyei Bíróság által 1991 októberében 22 napi fogházra átváltoztatott javító-nevelő munkát nem hajtották végre. A 2000. december 19. és 2001. január 9. között foganatosított szabadságvesztés végrehajtása ennélfogva jogellenes volt. 
A fogvatartottat csak 2000. december 27-én értesítették írásban a további 22 napi szabadságvesztés-büntetés végrehajtásának elrendeléséről és a szabadulás napjáról. Ezzel a bv. intézet megszegte a 17/1997. IM rendelet 1. § (1) bekezdését, azt is figyelembe véve, hogy az értesítés már december 14-én elkészült.
	A büntetés-végrehajtás országos parancsnoka arról tájékoztatott, hogy utasította az intézet parancsnokát, hogy a jogellenes fogvatartást előidéző, valamint a 17/1997. IM rendelet vonatkozó szabályait megsértő személyekkel szemben saját hatáskörében járjon el, és - a hasonló esetek megelőzése érdekében - haladéktalanul intézkedjen az IM rendelet előírásainak maradéktalan betartására. Az intézetparancsnok feljelentést tett beosztottai ellen a Budapesti Katonai Ügyészségen jogellenes fogvatartás bűntettének elkövetése miatt, továbbá az egyidejűleg elrendelt fegyelmi eljárást felfüggesztette.
A BVOP tájékoztatása szerint az elítélt a jogellenes fogvatartás miatt kártérítésre tarthat igényt. A keresetet az elévülési időn belül a 13/1996. IM rendelet 1. § (2) bekezdése alapján a fogvatartás helye szerint illetékes helyi bíróságnál kell benyújtani.
	Mindezek alapján vizsgálatom során megállapítottam, hogy a bv. intézet eljárása súlyos visszásságot okozott a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelményével, valamint a személyi szabadsághoz való joggal összefüggésben. Az intézet nemcsak akkor tévedett, mikor megállapította, hogy az 1991. októberében szabadságvesztésre átváltoztatott javító-nevelő munkát még nem hajtották végre, hanem akkor is, mikor nem vette figyelembe, hogy ezt a 22 napi szabadságvesztést fogházban kellett volna végrehajtani, ha nem évült volna el már 1994-ben. Az intézet továbbá azzal is mulasztást követett el, hogy a fogvatartottat nem értesítette előzetesen a szabadulási idejének módosításáról.
Megkeresésem nyomán az országos parancsnok a panaszt részletesen kivizsgálta, annak jogosságát elismerte, és megtette a szükséges intézkedéseket a jogsértést elkövetők felelősségre vonása iránt. Az országos parancsnok és az intézetparancsnok által megtett intézkedésekkel egyetértek, azokat elfogadom, ennélfogva a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2001. március 10.

Gönczöl Katalin