OBH 6371/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Somosi György

Az eljárás megindítása
	A volt hadiárva panaszos az egyösszegű térítés megállapítása iránti kérelme elutasítását, továbbá a II. fokú eljárás elhúzódását sérelmezte.
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése alapján az ügyben az Alkotmány 13. § (1) bekezdésében deklarált tulajdonhoz való jog és az 57. § (5) bekezdésében rögzített jogorvoslathoz való jog érintettsége miatt vizsgálatot indítottam.
	Eljárásom során megkerestem Budapest Főváros Közigazgatási Hivatalának vezetőjét és a Honvédelmi Minisztérium Igazgatási és Közjogi Kodifikációs Főosztály Ügyfélszolgálati Osztályának helyettes vezetőjét - a minisztérium hadigondozási szakértőjét - akiktől a panasszal kapcsolatos álláspontjukról kértem felvilágosítást. A XVI. kerületi Polgármesteri Hivatal jegyzőjétől a döntése alapjául szolgáló iratok rendelkezésemre bocsátását kértem.

A megállapított tényállás
	1999. április 30-án a panaszos egyösszegű térítés megállapítása iránti kérelmét a XVI. kerületi polgármesteri hivatal elutasította. A határozat indokolása idézi a hadigondozásról szóló többször módosított 1994. évi XLV. törvény (Hdt.) 10. § (1) bekezdését, majd megállapítja, hogy "a kérelmező és az édesanyja részére 1944-től 1948. február végéig folyósítottak hadigondozotti járadékot. A kérelmező ekkor már betöltötte 18. évét." A határozat végül kimondja, hogy az 1994. évi XLV. tv. 10. § (1) bekezdésén alapul.
	2000. április 20-án a polgármesteri hivatal jegyzője ismét elutasította a kérelmet. A határozat indokolása csupán annyiban tér el a korábbitól, hogy a folyósítás kezdő időpontját (1944. május 1.) is tartalmazza. E határozat ellen a panaszos fellebbezést nyújtott be, melyben kijelentette, hogy a pénzellátás folyósítását politikai okból szüntették meg. Álláspontja szerint az elutasítás tényleges okát a határozat nem tartalmazza. Fellebbezésében kérte a határozat megváltoztatását és az egyösszegű térítés megállapítását.
	Budapest Főváros Közigazgatási Hivatala 2000. december 22-én a 07-7082/2000. számú határozatával az első fokú határozatot helybenhagyta. Az indokolás hivatkozik a Hdt. végrehajtásáról szóló 113/1994. (VIII.31.) Korm. rendelet 5. § (3) bekezdésének d) pontjára amely úgy szól, hogy nem minősül politikai oknak, ha a hadigondozotti ellátás megszüntetésekor a hadiárva a 16. életévét betöltötte.
A panaszos a folyósítás megszüntetésének időpontjában betöltötte a 17. életévét. Emiatt a folyósítás megszüntetése nem minősül politikai oknak, mert az a törvényben meghatározott 16. életév betöltése után történt.
	Ezt követően a panaszos a másodfokú határozat bírósági felülvizsgálatát kezdeményezte. A Fővárosi Bíróság előtti első tárgyaláson a panaszos a keresetétől elállt, melyhez az alperes költségigény nélkül hozzájárult. A bíróság ezért a pert 2001. május 29-én megszüntette.
	A panaszos édesanyja részére az Országos Hadigondozó Hatóság 1943. november 1-től havi 72 p özvegyi, míg a panaszos után havi 25 p árvajáradékot állapított meg.
	A Zalaegerszegi Járásbíróság az édesapát 1964. május 25-én holtnak nyilvánította, a halál idejéül 1943. június 10-ét állapította meg.
	A pacsai járási hadigondozó bizottság a panaszos édesanyjának folyósított ellátást az 1948. március 23-án kelt véghatározatában azonnali hatállyal beszüntette azzal az indokkal, hogy az özvegy tulajdonában lévő földterület kataszteri tiszta jövedelme az 59 koronát meghaladja.
A hadiözvegyi járadékot a panaszos édesanyja - egy 1950. április 3-án kelt, Nagykapornak körjegyzőjétől származó dokumentum szerint - 1949. szeptember 1-ig kapta.

Az ügy jogszabályi háttere
•	Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
15. § (5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.

•	A hadigondozásról szóló 1994. évi XLV. törvény (Hdt.)
Hdt. 4. § A hadirokkant gyermeke hadigyámoltnak minősül
a) a gyermek tizenhatodik életévének betöltéséig;
b) ha oktatási intézmény nappali tagozatán tanul, a tanulmányok tartamára, de legfeljebb a huszonötödik életév betöltéséig;
c) ha a gyermek az a) és b) pontban meghatározott időtartam alatt tartósan megrokkan, ennek az állapotnak a tartamára, a gyermek életkorára tekintet nélkül, feltéve, hogy munkaképességének csökkenése a 67%-ot elérte.
Hdt. 6. § (1) Hadiárva a szolgálat következtében meghalt személynek, illetőleg a meghalt hadirokkantnak a gyermeke a 4. §-ban meghatározott feltételek fennállása esetén.
(2) Hadiárva a gyermek akkor is, ha a bíróság a meghalt személyt, illetőleg a meghalt hadirokkantat - életében - az apaság megállapítása nélkül tartásdíj fizetésére kötelezte.
Hdt. 10. § (1) Az a hadirokkant, hadiözvegy, volt hadiárva, volt hadigyámolt és volt hadigondozott családtag, akinek a korabeli hadigondozó hatóság által megállapított pénzellátását 1944. december 22-ét követően politikai okból megszüntették, vagy szüneteltették, illetve ilyen ellátás iránti kérelmét politikai okból elutasították, az elmaradt pénzellátás kompenzálására egyösszegű térítésre jogosult. Meg kell állapítani az egyösszegű térítést annak a hadirokkantnak és hadiözvegynek, akinek hadigondozotti igényjogosultsága 1991. december 31-e előtt fennállt, de számára pénzellátást ezen időpontot követően állapítottak meg. A pénzellátás politikai okból történő megszüntetése, szüneteltetése, illetve elutasítása bizonyítására dokumentumok hiányában a kérelmező írásos nyilatkozata elfogadható.
(4) Volt hadiárva, akit szülője halála miatt, volt hadigyámolt, akit szülője hadirokkantsága miatt, volt hadigondozott családtag, akit unokája, gyermeke vagy testvére halála miatt hadiárvaként, hadigyámoltként, illetve hadigondozott családtagként az 1933. évi VII. tc. alapján hadigondozásba vettek. (2000. december 31-ig hatályos törvényszöveg.)

2001. január 1-től hatályos törvényszöveg: 10. § (1) Az a hadirokkant, hadiözvegy, volt hadiárva, volt hadigyámolt és volt hadigondozott családtag, akinek a korabeli hadigondozó hatóság által megállapított pénzellátását 1944. december 22-ét követően politikai okból megszüntették, vagy szüneteltették, illetve ilyen ellátás iránti kérelmét politikai okból elutasították, továbbá aki ez irányú kérelmét politikai okból elő sem terjesztette, az elmaradt pénzellátás kompenzálására egyösszegű térítésre jogosult. Meg kell állapítani az egyösszegű térítést annak a hadirokkantnak és hadiözvegynek, akinek hadigondozotti igényjogosultsága 1991. december 31-e előtt fennállt, de számára pénzellátást ezen időpontot követően állapítottak meg. A pénzellátás politikai okból történő megszüntetése, szüneteltetése, illetve elutasítása bizonyítására dokumentumok hiányában a kérelmező írásos nyilatkozata elfogadható.
(4) Volt hadiárva, akit szülője halála miatt, volt hadigyámolt, akit szülője hadirokkantsága miatt, volt hadigondozott családtag, akit unokája, gyermeke vagy testvére halála miatt hadiárvaként, hadigyámoltként, illetve hadigondozott családtagként hadigondozásba vettek, vagy aki okirattal bizonyítja, hogy ezen ellátások valamelyike iránti igénye fennállt.
26. § (1) A hadigondozás iránti igény határidő-korlátozás nélkül bármikor előterjeszthető.
(2) A hadigondozási ügyekben első fokon eljáró hadigondozási hatóság a hadigondozott lakóhelye szerint illetékes települési önkormányzat jegyzője.

•	A hadigondozásról szóló 1994. évi XLV. törvény végrehajtásáról szóló 113/1994. (VIII.31.) Korm. rendelet
5. § (3) Nem minősül politikai oknak, ha
d) a hadiárva, hadigyámolt és a hadigondozott családtag esetében a jogszabályban előírt életkor betöltése miatt szüntették meg (szüneteltették) a hadigondozotti pénzellátást.

Az érintett alkotmányos jogok
•	A Magyar Köztársaság Alkotmánya
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelenlévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.

A vizsgálat megállapításai
	Az 1933. évi VII. törvénycikk 17. § (1) bekezdése szerint anyai gondozásban lévő hadiárva után az árvajáradékot rendszerint csak az anya özvegyi járadékával együttesen, annak pótlékaként lehet folyósítani.
	A Hdt. a hadigondozottak ellátását szabályozó fejezetében rendelkezik az egyösszegű térítésről. A 2000. december 31-ig hatályos törvényszöveg szerint az elmaradt pénzellátás kompenzálására egyösszegű térítésre az a volt hadiárva jogosult, akinek a korabeli hadigondozó hatóság által megállapított pénzellátását 1944. december 22-ét követően politikai okból megszüntették, vagy szüneteltették, illetve ilyen ellátás iránti kérelmét politikai okból elutasították. Volt hadiárva, akit szülője halála miatt hadiárvaként az 1933. évi VII. tc. alapján hadigondozásba vettek.
	A panaszos kérelmét az első és másodfokon eljáró hatóság elutasította. Az elutasítások indoka az volt, hogy a hadigondozotti ellátás folyósításának beszüntetésekor a panaszos a Hdt-ben meghatározott életkort már betöltötte.
A panaszos 1930. június 28-án született, így 16. életévét 1946. június 28-án töltötte be. A hadiárva járadékot eddig az időpontig kellett folyósítani. A hadiözvegyi járadék 1949. szeptember 1-jén történt beszüntetésekor a panaszos már 19 éves is elmúlt. A Hdt. 10. § (4) bekezdésének 2000. december 31-ig hatályos szövege alapján a panaszos kérelmét az első és másodfokon eljáró szervnek el kellett utasítania.
	Az édesanya részére az özvegyi és az árvajáradékot 1943. november 1-től állapították meg. Az édesapa halálának időpontja 1943. június 10.
	A Ptk. szerint az eltűnt személyt bírósági határozattal holtnak lehet nyilvánítani, ha eltűnésétől számítva öt év eltelt anélkül, hogy életbenlétére utaló bármilyen adat ismeretes volna. A járadék megállapításának és az évekkel későbbi holtnak nyilvánító határozatban a halálnak a körülmények mérlegelése alapján megállapított időpontja között eltérés lehet.
	Az 1943. június 10. és 1943. november 1. közötti "ellátatlan" időszak, valamint a Hdt. 10. § (4) bekezdésében történt módosítás miatt szükségesnek tartottam kikérni a Honvédelmi Minisztérium állásfoglalását. A minisztériumi válasz hivatkozik a Hdt. 10. § (4) bekezdésére, amely a 2000. évi CIV. törvénnyel úgy módosult, hogy most már volt hadiárvának kell tekinteni azt a személyt is, aki okirattal bizonyítja, hogy az ellátások valamelyike iránti igénye fennállt. Az adatokból kitűnik, hogy 1943. június 10. és 1943. november 1. vagyis az édesapa halálának időpontja és a járadék megállapításának napja között a panaszos igénye már fennállt, de nem elégítették ki, ezért számára az egyösszegű térítést most meg lehet állapítani. A Fővárosi Bíróság az ügyben érdemben nem foglalt állást, mert a panaszos keresetétől az első tárgyaláson elállt, ezért a pert megszüntette.
	A panaszos egyösszegű térítés iránti igényét a XVI. kerületi polgármesteri hivatal jegyzőjéhez intézett kérelmében jelentheti be.
	A panaszos kérelme elutasítása mellett a másodfokú eljárás elhúzódását is sérelmezte. Megállapítható, hogy a panaszos jogorvoslati kérelmét 2000. május 15-én iktatták a Fővárosi Közigazgatási Hivatalnál, míg az elutasító határozat 2000. december 22-én kelt. A Hivatalvezető az eljárás elhúzódását azzal indokolta, hogy tekintettel voltak a Hdt. módosításáról szóló 2000. évi CIV. törvényre is, amely azonban a Hivatal álláspontja szerint nem tartalmaz olyan módosítást, amellyel kedvező döntést lehetett volna hozni. Az eljárás ilyen mértékű elhúzódása az Alkotmány 57. § (5) bekezdésében deklarált jogorvoslathoz való alkotmányos jog sérelmét idézte elő. Mivel azonban a Közigazgatási Hivatal a másodfokú határozatot jelentős késedelemmel ugyan, de meghozta, kezdeményezéssel nem élek.
	Tekintettel a minisztériumnak a konkrét ügyben kialakított állásfoglalására, felkérem Budapest Főváros Közigazgatási Hivatalának Vezetőjét, hogy azokban az esetekben, amikor a Hdt. 10. § (4) bekezdésére figyelemmel megállapítható a kérelmező kielégítetlen igénye, az egyösszegű térítést állapítsa meg.

Budapest, 2001. szeptember 19.

Lenkovics Barnabás