OBH 6330/2000. 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna

A vizsgálat megindítása
	A panaszos beadványában előadta, hogy a soproni gyámhivatal tudtával 2000 augusztusa óta nevel egy átmeneti nevelt gyermeket. A nevelőszülői tanfolyamot 2000. október 24-én  befejezte. A gyámhivatal azonban a panasz benyújtásáig ( 2000 december ) még nem hozott határozatot arról, hogy az általa ténylegesen nevelt gyermeket gondozásába, nevelésébe helyezi. A gyermekvédelmi gondoskodásban lévő gyermeket ezért saját háztartásában hónapok óta minden anyagi juttatás nélkül látta el.
	A panasszal kapcsolatban felmerült az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz és a 67. § (1) bekezdésében rögzített a gyermek megfelelő testi, szellemi erkölcsi fejlődéshez fűződő jogának sérelme. Ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdésében az ügyben vizsgálatot indítottam. Sopron Város Gyámhivatala, illetve a területi gyermekvédelmi szakszolgálat tájékoztatását, és a gyermek gondozási helyének megváltoztatása ügyében keletkezett iratok másolatának megküldését kértem, azokat áttanulmányoztam.

A megállapított tényállás
	A panaszos által nevelt gyermek szülei 1987-ben külföldre távoztak, az akkor kétéves kisfiút az  anyai nagyapa gondjaira bízták. A nagyapát a gyámhatóság a gyermek gyámjául nevezte. 1994-ben a gyámhatóság tudomására jutott, ha a nagyapa ténylegesen nem nevelte a kisfiút. Gondozását, nevelését az általa kiválasztott  " nevelőszülőre " bízta. 1994-ben a gyermek visszakerült a nagyszülő háztartásába, aki továbbra sem vállalta a gondozását. A gyermek intézeti elhelyezését kérte, ragaszkodott ahhoz, hogy a fiú az általa kiválasztott nevelőszülőhöz kerüljön. A gyermek 1996-ig Sümegen volt nevelőszülőnél. Ekkor a nevelőszülő a gyermek súlyos magatartási és viselkedési problémái miatt nem vállalta tovább a nevelését. A gyámhatóság a fiút intézeti nevelésbe vette. A nagyapával - saját kérésére - az akkori gyermekvédő intézet nevelőszülői megállapodást kötött.  A nagyszülő a gyermeket ezután sem nevelte saját háztartásában, hanem először a csurgói Református Kollégiumba, majd a gyermekvédő intézet jóváhagyása nélkül Pácinba helyezte " nevelőszülőkhöz ".
	A gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény ( a továbbiakban: Gyvt. ) előírásai szerint az állami gondoskodásban élő gyermekek további ellátásának indokoltságát felül kellett vizsgálni. A felülvizsgálati tárgyalást a soproni gyámhivatalnál 1999. október 19-én tartották. Ekkor a nagyapa úgy nyilatkozott, hogy a továbbiakban nem akar unokája nevelőszülője lenni. Kikötötte, hogy a fiú csak nevelőszülőnél nevelkedhet. Ekkor jegyzőkönyvezték: a szakszolgálat tudomásul vette a nagyszülő kívánságát, egyelőre azonban nem találtak a problémás gyermek nevelésére alkalmas nevelőszülőt. A nagyszülő ezért 1999 decemberéig vállalta unokája nevelését, de a nevelőszülői tanácsadó segítségét elutasította.  A gyámhivatal a gyermeket átmeneti nevelésbe vette és továbbra is a nagyszülő gondozásában hagyta. A hatóság ekkor mellőzte a gyermek vér szerinti szüleinek meghallgatását, mert az anya évek óta Ausztriában, az apa pedig ismeretlen helyen tartózkodott. a szülők a gyermekkel nem tartottak kapcsolatot. A határozatot a Bécsben élő anyának postázták.
	A nagyapa november végén jelezte a gyámhivatalnak, hogy unokája nevelését a továbbiakban nem vállalja, a gyermeket decemberben beviszi a gyermekotthonba. Az ügyintéző ezt követően megkereste az anyai nagymamát, aki úgy nyilatkozott, hogy ő sem tudja a gyermek nevelését vállalni. A gyámhivatal - a nagyapa kérésére és a gyermekjóléti szakszolgálat javaslatára - december 10-én kelt határozatában a gyermeket gyermekotthonba helyezte, a nagyapát gyámi tisztségéből felmentette. A határozatot az anyának megküldte, az apát  ügygondnok útján értesítette.
	A gyermek 2000-ben - engedéllyel - nagyapjánál töltötte a nyári szünidőt. Ekkor a gyermek gyámjának hozzájárulása nélkül, annak figyelmeztetése ellenére és a gyámhivatal megkerülésével önkényesen nevelőszülőket keresett unokájának. A nagyszülő különböző újságokat és a tv2 Forró nyomon című műsorát is megkereste. Újságcikkek és riport jelent meg a gyermekről. A nagyszülő a gyermek gyámjának és a gyámhivatalnak augusztus végén levelet írt, hogy ismét talált " nevelőszülőket " unokájának. A gyermek hivatalos nevelőszülőhöz helyezéséig szeretné, ha a gyámhivatal engedélyezné, hogy azoknál legyen a gyermek. A nagyszülő kérelmét a gyám támogatta. A gyermeket azonban addig nem helyezhették a befogadó családhoz, amíg nem végezték el a Gyvt. által előírt nevelőszülői tanfolyamot. A nevelőszülőnek választott család szeptemberben megkezdte a felkészítő tanfolyamot. A gyermek jól érezte magát náluk. A gyámhivatal ezért hallgatólagosan tudomásul vette, hogy a gyermek a nagyszülő által választott családnál él. A hatóság szeptember 26-án kelt határozatával  engedélyezte, hogy a gyermek átmenetileg hivatalosan nagyapjánál - ténylegesen jövendő nevelőszüleinél - legyen.
	Október 2-án a gyámhivatal levélben megkereste a bécsi gyámhatóságot. Kérte, hogy a társhatóság nyilatkoztassa az anyát gyermeke nevelőszülőhöz helyezése ügyében. Levelére választ nem kapott. A gyermeket befogadók október végére befejezték a nevelőszülői tanfolyamot.
	A gyámhivatal a gyermek vagyonkezelő eseti gondnokának kérelmére - a jövendő nevelőszülők anyagi segítése céljából - a gyermek gyámi fenntartásos betétkönyvéből novemberben 30. 000 forintot felszabadított.
	December 14-ei elhelyezési javaslatában a gyermekvédelmi szakszolgálat javasolta a gyermek nevelőszülőhöz ( a panaszoshoz ) való helyezését. A javaslat szerint a gyermeknek magatartási, tanulási, kötődési problémái vannak. "Az állandóság és a biztonság a gyermek számára csak családban biztosítható, jelen helyzetben nevelőcsaládnál. "..." Fontos lenne édesanyjával a kapcsolatfelvétel. Nagyapjával pedig a kapcsolat fenntartása a fontos..." 
	A gyermekvédelmi szakszolgálat az elhelyezési javaslatot 2001. január 5-én megküldte a gyámhivatalnak. A gyámhivatal január 9-én - miután a bécsi gyámhivatal nem válaszolt megkeresésére - az anya addig ismert bécsi lakcímére írt levelet, kérte hogy járuljon hozzá gyermeke nevelőszülőhöz helyezéséhez. A levél " elköltözött " jelzéssel érkezett vissza. Ezt követően az ügyintéző  levélben megkereste az anyai nagymamát. Kérte, ha tudja lánya lakcímét, akkor arról tájékoztassa a gyámhivatalt. A nagymama a levél kézhez vételét követően telefonon közölte: egy éve semmit nem tud a lányáról, új címét nem ismeri.
	A gyámhivatal február 1-jével a gyermeket a panaszoshoz helyezte. A gyermekvédelmi szakszolgálat igazgatójának véleménye szerint " a házaspár rendkívüli megfelelőséget mutatott a nevelőszülőségre, ez látszik abból is, hogy a nehezen kötődő, problémás gyermekkel máris eredményeket tudtak felmutatni. "

Az ügy jogszabályi háttere
•	A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.
•	1997. évi XXXI. törvény a gyermeke védelméről és a gyámügyi igazgatásról
6. § (1) A gyermeknek joga van a testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését, jólétét biztosító saját családi környezetében történő nevelkedéshez.
7. § (2) A gyermeknek joga van - örökbefogadó családban vagy más, családot pótló ellátás formájában - a szülői vagy más hozzátartozói gondoskodást helyettesítő védelemhez.
54. § (1) Nevelőszülő az a nagykorú, cselekvőképes, büntetlen előéletű, a külön jogszabályban meghatározott felkészítő tanfolyamon eredménnyel részt vett személy lehet, aki személyisége és körülményei alapján alkalmas a nála elhelyezett gyermek kiegyensúlyozott fejlődésének biztosítására, és a családjába történő visszakerülésének támogatására.
55. § (1) A nevelőszülő - jogszabályban meghatározott módon készített egyéni gondozási-nevelési terv alapján - a saját háztartásában nyújt teljes körű ellátást az ideiglenes hatállyal elhelyezett, az átmeneti és a tartós nevelésbe vett gyermeknek, valamint a fiatal felnőttnek. (2) A nevelőszülő a gyámhivatal kirendelése alapján ellátja a gyámi feladatokat. (4) A nevelőszülő tevékenységét a fenntartó szakmai tanácsadással, családgondozással és utógondozással segíti. (5) A nevelőszülő tevékenységét a külön jogszabályban meghatározott nevelőszülői jogviszonyban végzi.
83. § (1) A gyámhivatal a gyermek gondozási helyét hivatalból vagy kérelemre megváltoztatja, ha a) azok a körülmények, amelyekre elhelyezési döntését alapította, később lényegesen megváltoztak, és ezért a gyermek nevelését az addigi környezetében már nem vagy nem megfelelő módon lehet biztosítani, b) a gondozási hely megváltoztatása a gyermek érdekében más okból szükséges. (2) A gyámhivatal a gondozási hely megváltoztatásáról tájékoztatja azt a szülőt, akinek szülői felügyeleti joga szünetel, valamint a gyermek otthont nyújtó ellátását biztosító intézményt vagy személyt.
128. § A gyámügyi eljárásban meg kell hallgatni a szülőt és más törvényes képviselőt, a gondozót, a korlátozottan cselekvőképes személyt és az ítélőképessége birtokában levő cselekvőképtelen gyermeket, továbbá minden esetben azt, akivel szemben kötelezettséget kívánnak megállapítani, valamint - szükség szerint - a gyermek más közeli hozzátartozóit. A meghallgatást mellőzni lehet, ha a meghallgatás miatti késedelem elháríthatatlan kárral vagy veszéllyel járna.
157. § (1) A törvény hatálybalépését megelőzően intézeti nevelésbe vagy állami nevelésbe vett gyermek további ellátásának indokoltságát a hatálybalépést követő 2 éven belül felül kell vizsgálni, és fenntartása esetén az intézeti gyámságot megszüntetve gyámot vagy hivatásos gyámot kell rendelni.

A vizsgálat megállapításai
	A szülei által elhagyott gyermek gyámságát a nagyapa vállalta, de ténylegesen nem kívánta unokáját nevelni.  A fiú gondozását, nevelését folyamatosan másra bízta. ( nevelőszülő, kollégium ) 
	A gyermeket 1996-ban a gyámhatóság intézeti nevelésbe vette, a nagyapa továbbra is nevelőszülői feladatokat látott el. Ettől az időponttól kezdve az állam felelőssége a gyermekkel szemben fokozottabb volt, hiszen a gyermek törvényes képviseletét a gyermekvédő intézet látta el.
	A gyermek intézeti nevelésének szükségességét a soproni gyámhivatal a Gyvt. előírásainak megfelelően felülvizsgálta, majd átmeneti nevelésbe vette. A nagyapa ekkor jelezte, hogy nem kívánja a gyermeket nevelni, de ragaszkodik ahhoz, hogy a fiút más nevelőszülő nevelje. A gyermekvédelmi szakszolgálat azonban a kamaszodó, magatartási és kötődési problémás gyermeknek nem talált megfelelő nevelőszülőt. Ezért a nagyapa decemberig még vállalta unokáját.
	A Gyvt. 1997. november 1-jei hatálybalépése után nevelószülő csak az lehet, aki a jogszabályban meghatározott felkészítő tanfolyamot eredményesen elvégezte, személyisége és körülményei alkalmasak arra, hogy a nála elhelyezett gyermekek kiegyensúlyozottan fejlődjenek. A nevelőszülői hálózatot fenntartóknak országosan problémát jelent a minden feltételnek megfelelő nevelőszülők kiválasztása. A Gyvt. célja, hogy a gyermekvédelmi gondoskodásban élő gyermekek elsősorban családot pótló környezetben, nevelőszülőnél vagy lakásotthonokban nevelkedjenek. Ennek a feltételeit azonban meg kell teremteni. A nevelőszülői hálózat fejlesztése folyamatos. Nem róható fel a szakszolgálat mulasztásának, hogy a problémás serdülőnek nem találtak rövid időn belül megfelelő nevelőszülőt. Ez azonban nem jelenti azt, hogy ezt a feladatot a nagyszülőnek kellett volna a szakemberektől átvállalnia. Különösen nem jelenti azt, hogy joga lett volna unokájának - a gyermek gyámjának hozzájárulása nélkül, a gyámhivatal megkerülésével - újságokban, televízióban nevelőszülőt keresni.
	Miután a nagyapa 1999 decemberétől nem vállalta a gyermek nevelését a gyámhivatal  megpróbálta őt a nagymamánál elhelyezni. Csak a nagymama nemleges válasza után döntött a gyermek gyermekotthonba utalásáról. Döntéséről a gyermek apját és anyját is értesítette. Eljárása során a kiskorú érdekeit és a szakszolgálat javaslatát figyelembe vette, a jogszabályoknak megfelelően járt el.
	2000 nyarán a szünetet a gyermek engedéllyel töltötte a nagyapjánál. A fiú a gyermekotthon életébe nem tudott beilleszkedni, a szakszolgálat még mindig nem talált neki nevelőszülőt. Nagyapja úgy döntött megoldja a problémát, nevelőszülőket keres a gyereknek. A jelentkezők közül ki is választotta azt a családot akik szerinte alkalmasak voltak unokája nevelésére. Mind a gyermek gyámját, mind a gyámhivatalt kész helyzet elé állította, csupán bejelentette kinél és hol nevelkedik a gyermek. A gyermek védelmével foglalkozó szakemberek csak mentek az események után. Az amúgy is nehezen kezelhető gyermek érdekében nem döntöttek úgy, hogy a kiskorút visszaviszik abba a gyermekotthonba, amelyiknek az életébe nem tudott beilleszkedni. A Gyvt. előírásai szerint a nevelőszülő jelölteknek komoly követelményeknek kell megfelelniük, el kell végezniük a felkészítő tanfolyamot és csak akkor lehet hozzájuk gyermekeket helyezni, ha már bizonyították, hogy alkalmasak arra, hogy gyermekvédelmi gondoskodásban élő gyermekeket neveljenek. Nagyon veszélyes, ha először bekerül a gyermek a nevelő családba és a szakemberek csak azt követően kezdik el alkalmasságukat vizsgálni, amikor a gyermek  már kötődik hozzájuk. A gyermekvédelmi gondoskodásban élő gyermekek esetében az állam felelőssége fokozott abban a vonatkozásban is, hogy csak arra alkalmas, felkészített nevelőszülőkre bízza nevelésüket. A konkrét esetben a kiválasztott házaspár együttműködött a gyermekvédelmi szakszolgálattal, a nevelőszülői tanfolyamot a gyermek hozzájuk kerülése után megkezdték, azt eredményesen befejezték. A nehezen kezelhető gyermek nevelésére alkalmasnak bizonyultak. 
	A gyámhivatal a gyermek érdekében a nevelőszülői tanfolyam elvégzéséig engedélyezte, hogy a gyermek ne a gyermekotthonban, hanem hivatalosan nagyapjánál, ténylegesen jövendő nevelőszüleinél tartózkodjon. A gyermeket ténylegesen gondozó családot anyagilag azzal segítették, hogy a gyermek tartására 30. 000 forintot felszabadítottak a gyámi fenntartásos betétkönyvből. A panaszos tehát a gyermek gondozásához kapott anyagi segítséget. A pénz felszabadítását a gyámhivatal csak novemberben engedélyezte. A panaszos a gyermek augusztusi befogadásakor tudta, hogy a fiú a vonatkozó jogszabályok megkerülésével tartózkodik nála. A gyámhivatal ezért nem tehette meg, hogy a fiú befogadása után azonnal - anélkül, hogy meggyőződött volna arról, hogy a család alkalmas a gyermek nevelésére, hajlandóak elvégezni a nevelőszülői tanfolyamot - anyagi segítséget adjon a családnak.
	A gyámhivatal csak a tanfolyam elvégzése után, a gyermekvédelmi szakszolgálat javaslatára hozhatott határozatot a gyermek panaszoshoz, mint nevelőszülőhöz való helyezéséről. Még mielőtt a panaszos befejezte volna a nevelőszülői tanfolyamot a gyámhivatal már megkereste a bécsi társhatóságot azért, hogy a gyermek vér szerinti anyját nyilatkoztassák arról, hogy hozzájárul-e a gyermek gondozási helyének megváltoztatásához. A bécsi gyámhatóság nem válaszolt, ezért az ügyintéző levélben megkereste az anyát. A levél  elköltözött jelzéssel visszaérkezett. Ezt követően az anya édesanyjának segítségét kérték. Vitathatatlan, hogy a gyámhivatal ügyintézőjének az volt a célja, hogy a gyermek érdekében körültekintően járjon el. Az anya megkeresése a nyilatkozattétel céljából azonban felesleges volt. Az anya egyrészt gyermekét több évvel ezelőtt elhagyta, kapcsolatot azt követően nem tartott vele. A gyámhivatal a korábbi intézkedéseiről ( intézeti nevelésbe vétel, nevelőszülőhöz helyezés, átmeneti nevelésbe vétel, gondozási hely megváltoztatása ) is csak értesítette és nem nyilatkoztatta az anyát. A Gyvt. előírása szerint: " a  gyámhivatal a gondozási hely megváltoztatásáról tájékoztatja azt a szülőt, akinek szülői felügyeleti joga szünetel..."  Adott esetben az átmeneti nevelt gyermeknek csak a gondozási helyét változtatta meg a gyámhivatal, ezért elegendő lett volna erről a tényről tájékoztatni az anyát. 
	A gyámhivatal elvileg 2000. november 1-jén már a panaszoshoz helyezhette volna a gyermeket. Ahhoz, hogy határozatot tudjon hozni meg kellett várnia a gyermekvédelmi szakszolgálat elhelyezési javaslatát. A szakszolgálat  a megyében átmeneti és tartós nevelésbe vett összes gyermek elhelyezésére tesz javaslatot. Az elhelyezési értekezleten - éppen a gyermekek érdekében - mindig részt vesznek a gyermekvédelmi és gyámügyi szakemberek, a gyermek és vér szerinti hozzátartozói is. Az elhelyezési értekezlet szakmai és szervezési előkészítést igényel, ami időigényes. Ezt az értekezletet a szakszolgálat december 14-én tartotta. Feltehetőleg a karácsonyi ünnepek miatt az elhelyezési javaslatot csak 2001. január 5-én postázták a gyámhivatalnak. A gyámhivatal február 12-én kelt határozatával február 1-jétől a panaszoshoz helyezte a gyermeket. 
	Vizsgálatom során megállapítottam, hogy a gyámhivatalnak nyilatkoztatás céljából nem kellett volna megkeresnie a vér szerinti anyát. Ez az eljárási cselekménye azonban jelentősen nem késleltette eljárását. 
	A gyermekvédelmi szakszolgálat csak akkor tehetett javaslatot a gyermek gondozási helyének megváltoztatására, amikor a panaszos már kiképzett nevelőszülő volt. Ezt nem a kiképzést követően azonnal, hanem feltehetőleg munkarendjükbe illesztve tették meg. A Gyvt. szerint a nevelőszülőknek először a felkészítő tanfolyamon kell részt venniük, csak ezt követően jogosultak arra, hogy gyermekvédelmi gondoskodásban élő gyermeket helyezzen hozzájuk a gyámhivatal. Jelen esetben a nagyapa gyermekvédő szerveket és hatóságokat megkerülő tevékenysége miatt fordult meg a sorrend. Nevezetesen előbb került a gyermek abba a családba, akik  később jogosulttá váltak arra, hogy nevelőszülők legyenek. A sorrend nemkívánatos megfordítása azonban nem  róható fel a gyámhivatalnak, vagy a szakszolgálatnak.  
	Fentiek alapján megállapítottam, hogy a gyermekvédelmi szakszolgálat és a gyámhivatal eljárása nem sértette sem a gyermek sem a panaszos alkotmányos jogát, ezért a vizsgálatot az Obtv. 17. § (1) bekezdése értelmében lezárom.

Budapest, 2001. május 24.

Gönczöl Katalin