OBH 6287/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: Kasztovszkyné dr. Szűcs Éva

Az eljárás megindulása
	A panaszos azt sérelmezte a beadványában, hogy Váncsod Község Önkormányzata a gyermekvédelmi támogatást megvonta gyermekétől, és a szociális segélykérelmét pedig több ízben elutasította. Gyermeke különélő apjával jó a kapcsolata, de álláslehetőség hiányában ő is napról-napra kevesebb tud segíteni. A panaszos gyermeke taníttatásához kéri a segítséget, és az országgyűlési biztos méltányos válaszát várja.
Az Alkotmány 67. § (1) bekezdésében biztosított gyermeki jogok, valamint az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság elvéből fakadó tisztességes eljárás követelménye sérelmének a lehetősége miatt vizsgálatot indítottam.
Az eljárás során megkerestem az önkormányzat polgármesterét. A megküldött iratmásolatok és a telefoni konzultáció alapján a következő tényállást állapítottam meg.

A megállapított tényállás
	A panaszosnak a vizsgálat alapjául szolgáló beadványa ismételt panasznak tekinthető. A korábbi - azonos tárgyú - panasza benyújtásakor megállapítottam, hogy a képviselő-testület elutasító döntése ellen keresetet nyújtott be a Debreceni Városi Bíróságnál. 
Az Obtv. 16. § (1) bekezdésében, valamint a 29. § (1) f) pontjában foglaltak alapján hatásköröm hiányát állapítottam meg, és a panasz kivizsgálását meg kellett tagadnom (2000. augusztus 23-án kelt 3327/2000/2. számú tájékoztatás).
A bírósági eljárás a Hajdú-Bihar Megyei Bíróság 7.K.30.252/2000/5. számú ítéletével fejeződött be, amelyben a bíróság az alperes Váncsod Község Önkormányzatát az átmeneti segély tárgyában új eljárásra kötelezte a közigazgatási határozatok bírósági felülvizsgálata eredményeképpen.
Az önkormányzat képviselő-testülete az új eljárás keretében ismételten megvizsgálta a szociális ellátás nyújtásának a feltételeit, és a panaszos számára újból kedvezőtlen döntést hozott, így a 299-4/2000. számú határozatában az átmeneti segély iránti kérelmet elutasította.
A panaszos ezért - a korábbival azonos tartalmú - ismételt panasszal fordult az országgyűlési biztoshoz.

Az érintett alkotmányos jog
•	1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmányáról
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam. (a jogbiztonsággal és a tisztességes eljárással összefüggésben)
67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.
(3) A családok és az ifjúság helyzetével és védelmével kapcsolatos állami feladatokat külön rendelkezések tartalmazzák.

Az ügy jogszabályi háttere 
•	1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.)
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
29. § (1) E törvény alkalmazásában hatóság:
f) az igazságügyi szerv - kivéve a bíróságot -;

•	1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (a továbbiakban: Áe.)
43. § (1) A határozatnak tartalmaznia kell:
c) az indokolásban a megállapított tényállást és az annak alapjául elfogadott bizonyítékokat; az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyítást és a mellőzés indokait; az eljárt szakhatóságok megnevezését és azokat a jogszabályokat, amelyek alapján a közigazgatási szerv a határozatot hozta,
73. § (3) A közigazgatási szervet a bírósági ítélet rendelkezései és indokolása köti, annak tartalmát a megismételt eljárás és a határozathozatal során köteles figyelembe venni.

•	1993. évi III. törvény a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról (a továbbiakban: Sztv.)
45. § (1) A települési önkormányzat képviselő-testülete a létfenntartást veszélyeztető rendkívüli élethelyzetbe került, valamint időszakosan vagy tartósan létfenntartási gonddal küzdő személyek részére a rendeletében meghatározott átmeneti segélyt nyújt. Átmeneti segély pénzintézeti tevékenységnek nem minősülő kamatmentes kölcsön formájában is nyújtható.

A vizsgálat megállapításai
	A rendelkezésemre álló iratok alapján megállapítottam, hogy a Hajdú-Bihar Megyei Bíróság ítélete Váncsod Község Önkormányzata 13-43/2000. és a 13-38/2000. számú határozatait - amelyek a panaszosnak az átmeneti segély iránti, a 2000. április 27-én és a 2000. május 25-én előterjesztett kérelmeit utasította el - helyezte hatályon kívül. A bíróság - e döntésekre figyelemmel - új eljárásra kötelezte az alperes önkormányzatot.
A bírósági felülvizsgálat - a panaszos felperes keresete alapján - a rendszeres gyermekvédelmi támogatás folyósítását megszüntető 299/2000. számú önkormányzati határozatra is kiterjedt, azonban a bíróság e tekintetben a felperesnek a törvénysértés megállapítására irányuló keresetét elutasította.
Az ítélete indokolásában a bíróság kifejtette, hogy az átmeneti segély iránti mind az első, mind a második kérelem elbírálásakor az önkormányzat a saját önkormányzati rendeletében foglalt ezen jogi szabályozás figyelembevételével köteles azt eldönteni, hogy a kérelmező részére az "átmeneti segélyt tudja-e biztosítani avagy sem." A 6/1997. (V. 16.) Ökt. rendelet 15. § (1) bekezdése értelmében a segélyre az jogosult, aki létfenntartását veszélyeztető rendkívüli élethelyzetbe került, illetve időszakosan (átmenetileg) létfenntartási gondokkal küzd, vagy alkalmanként jelentkező többletkiadása van. Mindezekből az következik, hogy a fenti feltételek hiánya esetén - az elutasítás indokolásában - részletesen értékelni kell azokat a körülményeket, amelyek miatt a rászorultság nem állapítható meg. Ez az indokolási kötelezettség kiterjed arra az esetre is, ha a rendelkezésre álló önkormányzati keretből más személyek jobban rászorulnak a segélyre, azaz a határozat indokolásában ezt le kell írni. Az államigazgatási szerv kötelezettsége az Áe. 43. § (1) bekezdés c) pontján alapul. 
A váncsodi önkormányzat a megismételt eljárásában a 2000. december 1-jén megtartott ülésen újra megvizsgálta a panaszos kérelmét, és a korábbi elutasító döntésével azonos határozatot hozott (299-4/2000. számú határozat). A határozat indokolását vizsgálva megállapítottam, hogy az tartalmában nem felel meg a bírósági ítélet indokolásában foglalt kritériumoknak.
A körülmények értékelése elmaradt, holott az iratok között szereplő környezettanulmány alapján erre lehetősége lett volna a képviselő-testületnek.
Az Áe. 73. § (13) bekezdésében foglaltak szerint az államigazgatási szervet a bírósági ítélet rendelkezései és indokolása köti, annak tartalmát a megismételt eljárás és a határozathozatal során köteles figyelembe venni.
Az önkormányzati mulasztás az Alkotmányban deklarált jogállamiság elvéből következő jogbiztonság és a tisztességes eljárás követelményével összefüggésben visszásságot idézett elő.
A vizsgálatom befejezésekor - a jelentés elkészítése időpontjában - az önkormányzat polgármestere arról tájékoztatott, hogy a panaszos újbóli kérelmet terjesztett elő, és az ezt elbíráló határozatban az önkormányzat már eleget tett az Áe. szerinti indokolási kötelezettségének.
A fentiekre tekintettel ajánlást, kezdeményezést nem teszek.
Váncsod Község Önkormányzat polgármesterének a figyelmét felhívom azonban arra, hogy a jövőben az önkormányzati hatósági ügyekben minden esetben szerezzen érvényt a jogszabályban előírt eljárási rendelkezéseknek.
Az Alkotmányban biztosított  gyermeki jogokkal összefüggésben visszásságot nem állapítottam meg. A rendszeres gyermekvédelmi támogatás folyósítását megszüntető határozatot ugyanis a bíróság felülvizsgálta, így ennek a vizsgálatára nem rendelkezem hatáskörrel. A panaszban foglalt iskoláztatási anyagi gondok enyhítésére pedig az önkormányzat a tárgyévben is beiskolázási segélyt biztosított.

Összegezve:
	Az előzőekben részletezettek szerint a jogbiztonság és a tisztességes eljárás alkotmányos követelményével összefüggésben visszásságot állapítottam meg. Az ügy összes körülményét figyelembe véve azonban a jövőre vonatkozó figyelemfelhívással zárom le az eljárást.

Budapest, 2001. szeptember 12.

Takács Albert