OBH 6105/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Vizsgáló: dr. Haraszti Katalin
A vizsgálat megindulása:
Egy román állampolgár (a továbbiakban: panaszos) azért fordult a román ombudsmanhoz, mert két kollégájával Magyarországon keresztül Horvátországba akart utazni, azonban a magyar határőrizeti szervek elfogták, majd a szombathelyi „táborba” szállították őket, ahol három napot töltöttek. Az útiköltség, illetve a három napos tartózkodás, illetve ellátás költségének kifizetését követően a Határőrség a panaszost a nagylaki határátkelőhöz szállította, ahol átadták a román hatóságoknak.
A panaszos sérelmezte, hogy a határőrség eljáró munkatársai rendkívül udvariatlanul viselkedtek, olyan jegyzőkönyvet kellett aláírnia, ami nem tükrözte hűen az eseményeket, végül úti céljuk megváltoztatására, illetve arra kényszeríttették, hogy visszatérjen Romániába.
Figyelemmel arra, hogy a panasz a magyar hatóságok eljárását kifogásolta, azt a román ombudsman Magyarországra, a nemzeti és etnikai kisebbségi jogok országgyűlési biztosához továbbította, aki azt – hatáskör hiányában – áttette az állampolgári jogok országgyűlési biztosához.
A megállapított tényállás:
A vizsgálat során rendelkezésre álló iratok szerint a panaszos és két társa 2000. június 16-án 14 órakor Lökősháza határátkelőhelyen menetrendszerinti vonattal, legálisan lépték át az országhatárt. A három román állampolgár Gyékényes határátkelőig utazott a vonaton, ahol a horvát határőrizeti szervek a beléptetésüket megtagadták és visszafordították őket Magyarországra. Miután a vonatról leszálltak, egy taxival mindannyian Lentibe utaztak, az éjszakát egy szállodában töltötték, ahol megismerkedtek további két román állampolgárral.
Másnap reggel mindannyian taxiba szálltak és déli fél tizenkettő körül érkeztek Bajánsenye határátkelőhöz. Miután a taxit kifizették és elküldték, határátlépésre jelentkeztek mind az öten. A magyar határőrség kiléptette őket, azonban a szlovén határőrizeti szervek is megtagadták a beléptetésüket és visszairányították őket Magyarországra.
A szolgálatban lévő járőrpáros a határátkelőhely magyar oldalára történő visszatéréstől kezdődően, rejtve figyelte az öt személy mozgását. A rendelkezésre álló iratok szerint a magyar oldalra visszaérkező román állampolgárok először a műúton gyalogoltak, majd körülbelül 300 méternyi út megtétele után letértek egy a határvonal felé vezető útra, és elindultak egy mezőgazdasági művelés alatt álló terület felé. A szlovén-magyar államhatár felé haladó öt személyt a határőrség járőrei a határvonaltól körülbelül 250 méternyi távolságban feltartóztatták, igazoltatták őket, majd a ruházatukat és a csomagjaikat is átvizsgálták. Az eljárást dokumentáló járőrjelentés szerint a csoport tagjai az úti céljukra vonatkozó kérdésekre ellentmondásosan válaszoltak, csomagjaikban – egyebek mellett- bejelölt térképeket, továbbá olasz és szlovén címeket találtak. A megfigyelés, az igazoltatás, továbbá a csomagok és a ruházat átvizsgálásának tapasztalataira figyelemmel a csoport tagjait - tiltott határátlépés kísérletének gyanúja miatt - a járőrök az őriszentpéteri határőrizeti kirendeltségre kísérték, ahol 13 óra 30 perckor előállították őket. Az előállítást követő, román nyelvű tolmács közreműködésével tartott meghallgatásról készült jegyzőkönyv szerint a panaszos elmondta, hogy előbb a szlovén tengerpartra kívánt eljutni, majd onnan munkavállalás céljából Olaszországba szándékozott továbbutazni.
A meghallgatást követően a panaszost a Szombathelyi Határőr Igazgatóságra szállították, ahol tiltott határátlépés kísérlete miatt kiutasították őt a Magyar Köztársaság területéről és egy év időtartamra beutazási és tartózkodási tilalmat rendeltek el vele szemben. Miután a határőrség megítélése szerint a panaszostól az ország önkéntes elhagyása nem volt elvárható, kiutazása ellenőrzése céljából, a közrend érdekében elrendelték a kitoloncolását. A kitoloncolás végrehajtásáig a határőrség a panaszos kijelölt helyen való tartózkodását rendelte el, amelynek helyszíneként a Szombathelyi Határőr Igazgatóság Közösségi Szállását jelölték ki a számára, ahol 2000. június 20-áig tartózkodott.
A Szombathelyi Határőr Igazgatóság a panaszost a Közösségi Szálláson tartózkodás és a kiutazás költségeinek fejében 8. 379 forint megfizetésére kötelezte, amit a távozásakor kiegyenlített.
A panaszost a határőrség 2000. június 20-án, Nagylak határátkelőhelyen átadta a román határőrizeti szerveknek.
A vizsgált alkotmányos jogok:
•	A jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz való jog: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam”. /Alkotmány 2. § (1) bekezdés/
•	Az országban törvényesen tartózkodó személy szabad mozgáshoz és a tartózkodási helyének szabad megválasztásához való joga: „(1) Mindenkit, aki törvényesen tartózkodik Magyarország területén - törvényben meghatározott esetek kivételével - megillet a szabad mozgás és a tartózkodási hely szabad megválasztásának joga, beleértve a lakóhely vagy az ország elhagyásához való jogot is.
(2) A Magyarország területén törvényesen tartózkodó külföldit csak a törvénynek megfelelően hozott határozat alapján lehet kiutasítani”. /Alkotmány 58. § (1)-(2) bekezdés/.
Az alkalmazott jogszabályok:
•	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
(2) Az országgyűlési biztos az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében az (1) bekezdésben megjelölt feltételek fennállása esetén hivatalból is eljárhat.
•	A Magyar Köztársaság Kormánya és Románia Kormánya között személyek átvételéről szóló, Bukarestben, 1992. év szeptember hónap 1. napján aláírt Egyezmény kihirdetéséről szóló 1995. évi XXV. törvény
1. § Az Országgyűlés e törvénnyel a Magyar Köztársaság Kormánya és Románia Kormánya között személyek átvételéről szóló, Bukarestben, 1992. év szeptember hónap 1. napján aláírt Egyezményt kihirdeti. (Az Egyezmény megerősítéséről szóló jegyzékváltás 1994. szeptember 30-án megtörtént.)
2. § Az Egyezmény magyar nyelvű szövege a következő:
"EGYEZMÉNY 
a Magyar Köztársaság Kormánya és Románia Kormánya között személyek átvételéről
A Magyar Köztársaság Kormánya és Románia Kormánya attól az óhajtól vezérelve, hogy a jószomszédi kapcsolatok szellemében szabályozzák azon személyek átvételét a magyar-román határátkelőhelyeken, akik az államhatárt jogellenesen lépték át, illetve tartózkodásuk jogellenessé vált, a következőkben állapodtak meg:
1. Cikk
(1) A Szerződő Felek visszafogadják területükre különleges alakszerűség nélkül a másik Szerződő Fél kérésére saját állampolgáraikat, amennyiben nem felelnek meg a másik Szerződő Fél területén a belépési vagy tartózkodási feltételeknek, és egyértelműen megállapítható vagy valószínűsíthető, hogy ezen személyek a megkeresett Szerződő Fél állampolgárai.
A vizsgálat megállapításai:
Először megvizsgáltuk, hogy a panaszos beadványa megfelel-e az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdésében foglalt feltételeknek, vagyis az országgyűlési biztos eljárhat-e az ügyben.
A határőrség, illetve a román ombudsman útján a panaszos által megküldött iratok alapján megállapítottam, hogy a panaszos ügyében három közigazgatási határozatot született.
Az első határozatban a határőrség megállapította, hogy a panaszos a kiutazás szabályainak megsértésével kísérelte meg átlépni a szlovén-magyar államhatárt, ezért a kiutasították őt az országból, és arra kötelezték, hogy 2000. június 21-én 24 óráig Nagylak határátkelőhelyen hagyja el a Magyar Köztársaság területét. A határozat ellen a panaszos 3 napon belül fellebbezéssel élhetett volna, a rendelkezésre álló iratok szerint azonban ezzel a lehetőséggel nem élt.
A második határozatban a határőrség a határőrség a panaszos kijelölt helyen való tartózkodását rendelte el, amelynek helyszíneként a Szombathelyi Határőr Igazgatóság Közösségi Szállását jelölték ki a számára. A határozat ellen fellebbezést nem lehetett benyújtani, a döntés ellen Szombathelyi Városi Bíróságnál törvényességi felülvizsgálati kérelmet lehetett volna előterjeszteni. A panaszos ezzel a lehetőséggel sem élt.
A harmadik határozatban a panaszost a Közösségi Szálláson tartózkodás és a kiutazás költségeinek fejében 8. 379 forint megfizetésére kötelezték, amit a távozásakor kiegyenlített. A döntés ellen 15 napon belül, a panaszos lakóhelye szerint illetékes magyar külképviselet útján lehetett volna fellebbezést előterjeszteni, azonban ezzel a lehetőséggel sem élt. 
A panaszos beadványát 2000. december 8-án iktatták az állampolgári jogok országgyűlési biztosa által vizsgálandó ügyek között. Az országgyűlési biztos rendelkezésére álló vizsgálati módszerekkel a panaszossal történtek, illetve annak érdemi vizsgálata között eltelt több mint hat hónap elteltével az eljáró határőrök magatartása már nem volt rekonstruálható. Az említett okból nem lehetett sem megerősíteni, sem megcáfolni a panaszosnak azt az állítását, hogy a határőrök nem a kellő udvariassággal jártak el vele szemben.
A vizsgálathoz rendelkezésre álló iratok szerint panaszost egy alkalommal, 2000. június 17-én, az őriszentpéteri határőrizeti kirendeltségen hallgatta meg a határőrség. Az erről szóló jegyzőkönyv szerint a meghallgatás román nyelvű tolmács közreműködésével történt, az 13 óra 30 perckor kezdődött és 16 óra 50 perckor ért véget. A jegyzőkönyvet a panaszoson és azt őt meghallgató határőrön kívül a tolmács is aláírta, és nyoma sincs, hogy tartalmával kapcsolatosan bármelyiküknek kifogásai lettek volna. Az első határozat indokolása a panaszosnak a jegyzőkönyvben rögzített nyilatkozatain alapul, amit a panaszosnak egy másik román nyelvű tolmács közreműködésével szóban kihirdettek. A panaszos a jegyzőkönyv tartalmával kapcsolatos kifogásait később, a határozat elleni fellebbezés formájában is előadhatta volna. Miután a panaszos a rendelkezésére álló jogorvoslati lehetőséggel nem élt, az 1993. évi LIX. tv. 16. § (1) bekezdésére figyelemmel a határozat tartalmát nem vizsgálhattam.
A panaszos úti céljának megváltoztatására vonatkozó panaszát illetően csak a magyar határőrség eljárását vizsgálhattam. A rendelkezésemre álló iratok szerint 2000. június 16-án, a magyar államhatár átlépésekor a panaszos megfelelt a magyarországi beutazás és tartózkodás szabályainak. Az említett körülményt az sem befolyásolta, hogy a panaszos beutazását sem a horvát, sem a szlovén határőrizeti szervek nem engedélyezték. A panaszos Magyarországra történő visszafordítását követően is szabadon mozoghatott az országban egészen addig, amíg a kiutazás szabályainak megszegésével megkísérelte átlépni a szlovén-magyar országhatárt. Az említett jogsértés következményeként utasította ki őt a határőrség az országból.
A magyar határőrség az 1995. évi XXV. törvénnyel kihirdetett, a Magyar Köztársaság Kormánya és Románia Kormánya között személyek átvételéről szóló egyezmény 1. Cikk (1) bekezdése alapján adta át a panaszost a román határőrizeti szerveknek. Az egyezmény hivatkozott rendelkezése értelmében mindkét állam visszafogadja a területére azokat az állampolgárait, akik a másik területén nem felelnek meg a beutazási vagy a tartózkodási feltételeknek. Figyelemmel arra, hogy a kiutazás szabályainak megsértésével a panaszos magyarországi tartózkodásának jogszerűsége megszűnt, az 1995. évi XXV. törvénnyel kihirdetett egyezmény 1. Cikk (1) bekezdésének alkalmazása kapcsán alkotmányos joggal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem észleltem.

Budapest, 2003. március 10.

Takács Albert