OBH 6086/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Gál Attila

Az eljárás megindulása
	A panaszos két alkalommal fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához. Első alkalommal a 2000. május 9. napján érkezett panaszában sérelmezte, hogy az 1999. április 12.-én Budapesten ismeretlen tettes által ellopott, Mercedes típusú tehergépkocsija ügyében folyó rendőrségi nyomozás rendkívül vontatottan halad. Panaszolta, hogy  bejelentését, amely szerint a lopás és a három nappal korábban elvégzett szervizelés között összefüggés van, figyelmen kívül hagyják. Ezt a panaszt mivel az ismeretlen tettes ellen folyó nyomozás még nem fejeződött be, nem vizsgáltuk.
Második panasza 2001. február 21. napján érkezett az Országgyűlési Biztos Hivatalába. Ebben továbbra is sérelmezte az indokolatlanul hosszan elhúzódó nyomozást, továbbá azt, hogy a nyomozás során segítő közreműködését nem fogadták el. Panaszolta, hogy végül is a nyomozást megszüntették, mert az elkövető kilétét nem sikerült felderíteni. A panaszos a BRFK. IX. kerületi Rendőrkapitányság 151-2282/1999. számú nyomozást megszüntető határozata ellen panaszt jelentett be, amelyet a XI. és XXII. kerületi Ügyészség, 2001. január 12. napján kelt B.XI.1027/1999/16-I. számú határozatával elutasított. 
A panaszos több hatóságnál, így a Legfőbb Ügyészségnél is jelezte a szakszerűtlen nyomozást, kérte, hogy a nyomozást speciális ismeretekkel rendelkező rendőri szerv folytassa le, de mindezt figyelmen kívül hagyták.
A panasz alapján felmerült annak gyanúja, hogy az ismeretlen tettes ellen folyó büntető eljárás során sérelmet szenvedett az Alkotmány 2. § (1)  bekezdésében deklarált jogállamiság és az abból eredő jogbiztonság követelménye, a tisztességes eljáráshoz való jog. Ezért az ügyben vizsgálatot rendeltem el és az országgyűlési biztosról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 18. § (3) bekezdése alapján  vizsgálatra kértem fel a legfőbb ügyészt valamint az országos rendőrfőkapitányt.

Az érintett alkotmányos jog
•	Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság és az abból eredő jogbiztonság követelménye, a tisztességes eljáráshoz való jog.
•	Az Alkotmány 13. § (1) bekezdésében biztosított tulajdonhoz való jog.
•	Az Alkotmány 64. §-ában meghatározott kérelemhez való jog.

Az alkalmazott jogszabályok
•	A büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény (Be.)
5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.
(2) Az eljárásban részt vevő személyek az e törvényben meghatározott esetekben és módon kötelesek és jogosultak a bizonyításban közreműködni.
(3) A büntetőeljárásban szabadon felhasználható minden olyan bizonyítási eszköz és bizonyíték, amely a tényállás megállapítására alkalmas lehet; a hatóságok ezeket egyenként és összességükben szabadon értékelik, és ezen alapuló meggyőződésük szerint bírálják el.
53. § (1) Sértett az, akinek jogát vagy jogos érdekét a bűncselekmény sértette vagy veszélyeztette.
(2) A sértett
a) a nyomozás során e törvényben meghatározott esetekben, a bírósági eljárásban - ha e törvény másként nem rendelkezik - bármely eljárási cselekménynél jelen lehet,
b) az őt érintő iratokat a nyomozás befejezését követően megtekintheti,
c) az eljárás minden szakaszában indítványokat és észrevételeket tehet, a hatóságtól büntetőeljárási jogairól és kötelezettségeiről felvilágosítást kérhet,
131. § (1) A nyomozás során a valóságnak megfelelő tényállás felderítése érdekében haladéktalanul meg kell tenni minden törvényes és célszerű intézkedést.
(3) A nyomozást az elrendelésétől számított két hónapon belül be kell fejezni. Ha az ügy bonyolultsága vagy elháríthatatlan akadály indokolja, a nyomozás határidejét a helyi ügyészség vezetője két hónappal, ezt követően a megyei főügyész legfeljebb a nyomozás elrendelésétől számított egy év elteltéig meghosszabbíthatja; egy éven túl a legfőbb ügyész jogosult a nyomozás határidejének meghosszabbítására. Ha az ügyész nyomoz, a nyomozás határidejét az ügyészség vezetője két hónappal, a felettes ügyész legfeljebb a nyomozás elrendelésétől számított egy év elteltéig hosszabbíthatja meg.

A vizsgálat megállapítása
	A panaszos 1999. április 12-én tett ismeretlen tettes ellen büntető feljelentést a Budapesti XI. kerületi Rendőrkapitányságon, mert a 12.-ére virradó éjjel a FIA-066 frsz. Mercedes  814 típusú tehergépkocsiját a Budapest, XI. R. u. 10/a szám alatti lakása elöl ellopta. A feljelentés alapján 1999. április 14.-én a nyomozást a Budapesti XI. kerületi Rendőrkapitányság elrendelte. Mivel az elkövető kilétét nem sikerült felderíteni a Rendőrkapitányság a nyomozást, az 1999. május 7. napján kelt 151-2282/1999.bü. számú határozatával megszüntette. A panaszos e határozat ellen panaszt jelentett be, amelyet  a XI. és XXII. kerületi Ügyészség, mint alaptalant elutasított. A panaszos ezt követően személyesen megjelenve az ügyészségen bejelentette,  olyan információi vannak, hogy a gépkocsi javítását végző szerviz dolgozóinak a lopáshoz közük van. Az ügyészség 1999. augusztus 18.-án a B.XI. 1027/999/2-I. számú határozatával a nyomozást megszüntető határozatot hatályon kívül helyezte és a nyomozás folytatását rendelte el, megállapítva azt, hogy a panaszban előadottak vizsgálatára a nyomozás nem tért ki. A további nyomozás során szakértőt rendeltek ki és kihallgatták az érintett szerviz dolgozóit. A szakértő a panaszosnál maradt gépkocsikulcs vizsgálata alapján megállapította, hogy a kulcsról másolatot készítettek. Mivel egyéb terhelő bizonyíték a nyomozóhatóság rendelkezésére  nem állott, ezért a Rendőrkapitányság a nyomozást 1999. október 15.-én ismét megszüntette az elkövető ismeretlen volta miatt. Az ügyészség panaszosnak az e határozatot sérelmező panaszának is, 1999. november 23.-án helyt adott és pótnyomozást rendelt el. Utasítást adott további nyomozási cselekmények elvégzésére. A pótnyomozás során ismételten kihallgatták a szerviz dolgozóit és a panaszos által tanúként kihallgatni indítványozott személyeket. A panaszost a javítást végző G. G.-ral eredménytelenül szembesítették arra, hogy a gépkocsi kulcsa a javítás alatt kinél volt. Más személyekkel való szembesítésre, a panaszos távolmaradása miatt, nem került sor. Az elkövető személye azonban a pótnyomozás során sem vált ismertté, a nyomozást a Rendőrkapitányság 2000. november 20. napján újból megszüntette. A határozat ellen bejelentett panaszt a kerületi ügyészség 2001. január 12. napján kelt B.XI.1027/1999/16-I számú határozatával, majd az ez elleni panaszt a Fővárosi Főügyészség 2001. április 9.-én kelt NF. 1260/2000/1. számú határozatával elutasította.
Az Obtv. 18. § (3) bekezdése alapján kért vizsgálatot a legfőbb ügyész és az országos rendőrfőkapitány lefolytatta. Megállapításaikról az országgyűlési biztost tájékoztatták. Az országos  rendőrfőkapitány tájékoztatása mellékleteként a büntető ügy iratait is megküldte. Mindkét vizsgálat megállapította, hogy a lefolytatott nyomozás nem volt mindenben megfelelő. Az országos rendőrfőkapitány megállapítása szerint különösen a nyomozás kezdeti szakaszában több, szakmailag is kifogásolható hiányosság történt. A legfőbb ügyészi vizsgálat megállapította, hogy a nyomozóhatóság törekedett ugyan az ismeretlen elkövető felderítésére, de a nyomozás nagyon vontatottan haladt és a tanúk kihallgatása is felületes volt. Bár gyanú merült fel, hogy a gépkocsi ellopásához használt kulcsot esetleg a szervizüzemben másolták le a panaszos kulcsáról, mégsem rendelkeztek helyszíni szemléről és nem kutattak a szervizben az esetleg ott levő kulcsmásoló berendezés után. Ez utóbbiak megkísérlése a pótnyomozás során már eleve sikertelen lett volna, ezért erre a pótnyomozás elrendelése már utasítást sem adott.
Összességében mindkét vizsgálat azt állapította meg, hogy a nem megfelelő szakszerűséggel végzett nyomozás az elkövető kilétét felderíteni nem tudta. Azt bizonyítani, hogy a kulcsmásolás a szervizben történt, vagy hogy a szerviz dolgozóinak köze  volt a bűncselekmény elkövetéséhez, nem lehetett. Ezért a nyomozást meg kellett szüntetni.
Utalt a legfőbb ügyészi tájékoztatás arra is, hogy a panaszosnak az a feljelentése, amelyben a nyomozás mulasztásait sérelmezve, hivatali visszaélés miatt az eljáró nyomozók ellen tett, bűncselekmény elkövetésének alapos gyanúja megállapítására nem volt alkalmas, ezért e feljelentés ügyében a Fővárosi  Ügyészségi Nyomozó Hivatal Nyom.81/2000. számú határozatával a nyomozást megtagadta. A Fővárosi  Főügyészség pedig az e határozat elleni panaszt az NF.3439/2000/1-I számú határozatával elutasította.
Az országos rendőrfőkapitány pedig arról is tájékozatott, hogy a feltárt  nyomozati hiányosságok okainak kivizsgálására a BRFK. bűnügyi igazgatója intézkedett, amelynek eredményéről annak befejezte után tájékoztatni fog.
A vizsgálatok megállapításait elfogadtam. A sérelmezett nyomozást megszüntető határozatnak az a megállapítása, hogy a gépkocsi javítását végző szerviz dolgozóinak közreműködése a bűncselekmény elkövetéséhez nem bizonyítható, a rendelkezésre álló bizonyítékok mérlegelésén alapultak. Ennek felülmérlegelésére az országgyűlési biztosnak nincs lehetősége.
	 A lefolytatott vizsgálat alapján azonban megállapítható, hogy a nyomozó hatóság eljárása során sérült az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság és az abból eredő jogbiztonság követelménye. A nyomozás indokolatlan elhúzódása továbbá az, hogy különösen a nyomozás kezdeti szakaszában, nem törekedtek megfelelően az elkövető személyének felderítésére, alkotmányos visszásságot okozott. Az országos rendőrfőkapitány vizsgálata alapján, a Budapesti Rendőr-főkapitányság bűnügyi igazgatója vizsgálatot rendelt el. Ennek során megállapította a mulasztásokért felelős nyomozó személyét, aki  1999. június 16-ig teljesített szolgálatot a BRFK. XI. Kerületi Rendőrkapitányság állományában. Ezért, továbbá mert a fegyelemsértés elkövetése óta több mint egy év eltelt, s így a HSZT. 122. § a) pontja alapján a fegyelmi vétsége elévült, felelősségre vonására már nincs lehetősége. Mindezekre figyelemmel  ajánlást nem teszek.
	A vizsgálatot lezártam. Erről a panaszost, a legfőbb ügyészt, az országos rendőrfőkapitányt és a budapesti rendőrfőkapitányt jelentésem egy példányának megküldésével tájékoztatom.

Budapest, 2001. május 28.

Gönczöl  Katalin