OBH 6017/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: Dr. Scheilinger László

Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, illetve tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben  nem eredményez visszásságot, ha a szabálysértési hatóságok a csendháborítás, valamint veszélyes fenyegetés miatt tett feljelentéseket érdemben kivizsgálják, de az eljárásokat bizonyítottság hiányában megszüntetik.
A panaszos azt sérelmezte, hogy a szomszédja részéről az ő és családja sérelmére elkövetett cselekmények miatt hiába tett feljelentéseket a BRFK XIII. ker. Rendőrkapitányságon, illetve kért birtokvédelmet a helyi önkormányzattól, ügyében érdemben nem intézkedtek, a kért védelmet nem kapta meg.
Megkerestük az érintett rendőrhatóság vezetőjét, valamint az önkormányzat jegyzőjét, akik a kért tájékoztatást és a keletkezett dokumentumokat rendelkezésre bocsátották.
A megkapott anyagok tanulmányozása eredményeként a következő megállapításokat teszem:
A panaszos 1999. 10. 16-án tett szabálysértési feljelentést a Budapesti XIII. ker-i Rendőrkapitányságon, mert a szomszédja őt és a családtagjait rendszeresen, évek óta zaklatja, életveszélyesen megfenyegeti. A szabálysértési hatóság 00236/2000.szabs. számon veszélyes fenyegetés szabálysértés elkövetése miatt eljárást indított. Az előkészítő eljárásban, valamint a tárgyalások során végrehajtott tanúmeghallgatások során azonban a veszélyes fenyegetésekre, zaklatásokra vonatkozóan nem lehetett hitelt érdemlő bizonyítékokat szerezni. Egymásnak ellentmondó vagy bizonyításra alkalmatlan  adatszolgáltatások  történtek, ezért a szabálysértési  hatóság az  eljárást - bizonyítottság hiányában - 2000. június 05-én megszüntette.
A megszüntető határozattal szemben benyújtott fellebbezést a BRFK Közbiztonsági Szervek Igazgatásrendészeti Főosztály Jogorvoslati Alosztálya a 176-1137/2000.szabs. számú másodfokú határozatával 2000. szeptember 19-én elutasította és az első fokú határozatot helyben hagyta. Indokolásában kiemelte, hogy az első fokú szerv eljárása folyamán minden tőle telhetőt megtett a tényállás megnyugtató tisztázása érdekében, intézkedései azonban nem eredményeztek olyan elfogulatlan tanúvallomást, amely az elhangzott fenyegetések megtörténtét hitelt érdemlően bizonyíthatta volna. Mivel ilyen tanú felkutatását az eljárás folytatásától sem lehetett várni, a megszüntetés megalapozottságát állapította meg.
A Budapest Főváros XIII. ker. Polgármesteri Hivatal jegyzője a panaszos feljelentését követően XV.933/4/2000. szám alatt szabálysértési eljárást folytatott. A megtartott tárgyalások azonban nem eredményeztek olyan tanúvallomást, amely a panaszos által állított zaklatások, fenyegetések és birtokháborító magatartások megtörténtét hitelt érdemlően bizonyította volna, ezért az eljárást 2000. szeptember 04-én az önkormányzat megszüntette,  ellen jogorvoslati jogot biztosított.
A Budapesti V. és XIII. ker. Ügyészség a T. XIII. 53/2000/1-I. sz. intézkedésével 2000. szeptember 11-én a panaszt - mint alaptalant - elutasította.  Megállapította, hogy a szabálysértési hatóság a törvényben meghatározott tényállás-tisztázási, bizonyítási kötelezettségének eleget tett, a tanúbizonyítás eredményre nem vezetett, az ügyben további bizonyítékok beszerzése nem várható.
A szabálysértési eljárásra vonatkozó jogi szabályozás szerint az eljáró hatóságok feladata a tényállás maradéktalan feltárásához szükséges bizonyítékok beszerzése, azok értékelése, elemzése, s a beszerzett bizonyítékok szabad mérlegelésén alapuló érdemi döntések meghozatala. Az országgyűlési biztos ilyen hatósági jogosultságok gyakorlására törvényi felhatalmazást nem kapott. Ennek megfelelően nem mérlegelheti az eljárás során feltárt bizonyítékok bizonyító erejét vagy arra való alkalmatlanságukat. Nem állapíthat meg tényállást az arra illetékes hatóságok helyett és a határozattal megállapított tényállást szakmai megalapozottság szempontjából nem vonhatja kétségbe. Az ombudsman esetleges vizsgálata csak arra irányulhat, hogy a panaszolt hatóságok a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmány előírásainak megfelelően jártak-e el, intézkedésük vagy azok elmulasztása okozhatott-e alkotmányos visszásságot.
Tekintettel arra, hogy a panaszolt eljárások vizsgálata ilyen visszásságot nem tárt fel, megállapítom, hogy a panaszos bevezetőben megfogalmazott alkotmányos alapjoga sérelmet  nem  szenvedett, ezért a beadvány alapján intézkedést nem kezdeményezek. Az  ügy vizsgálatát  azzal  zárom, hogy jelentésemet - tudomásulvétel végett -  a panaszoson kívül az érintett hatóságok részére is megküldöm.

Budapest, 2001. július 26.

Dr. Takács Albert