OBH 5714/2000., OBH 1345/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Fogarassy Edit

Az eljárás megindulása:
	A Sopronkőhidai Fegyház és Börtönben fogvatartott panaszos beadványaiban sérelmezte, hogy a Baracskai Bv. Intézetben minden ok nélkül a IV. biztonsági csoportba sorolták. 1999. októberében, a Sopronkőhidai Fegyházba való átszállítását követően jelentette, hogy a letéti zsákjából egyes tárgyai hiányoznak, a bv. intézet azonban csak a kára egy részét térítette meg. 2000. októberében kérelmére átszállították a Vas Megyei Bv. Intézetbe, de ott - a bv. parancsnokának korábbi ígérete ellenére - nem állították munkába, és rövidesen visszaszállították Sopronkőhidára, ahol viszont nem vették vissza a korábbi munkahelyére. Kifogásolta továbbá, hogy a börtön telítettsége százszázalékos, így a zárkák nagyon zsúfoltak, és nincs elég levegő.
Az ügyben - alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság gyanújára tekintettel - vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében a büntetés-végrehajtás országos parancsnokától a panaszban foglaltak kivizsgálását és a vonatkozó iratok megküldését kértem.

Érintett alkotmányos jogok:
•	Jogállamiság, jogbiztonság elve (Alkotmány 2. § /1/ bek.)
•	Tulajdonhoz való jog (Alkotmány 13. § /1/ bek.)

Az ügy jogszabályi háttere:
•	1978. évi IV. törvény a Büntető törvénykönyvről (Btk.):
316. § (1) Aki idegen dolgot mástól azért vesz el, hogy azt jogtalanul eltulajdonítsa, lopást követ el. 

•	1995. évi CVII. a büntetés-végrehajtási szervezetről:
30. § (3) Nem hozható a fogvatartott tudomására a fogvatartás biztonságát érintő azon adat, mely olyan intézkedéssel kapcsolatban keletkezett, amelyet a fogvatartott törvényi rendelkezés következtében eltűrni köteles. A fogvatartott szabadulásakor a szolgálati vagy államtitkok kivételével - kérésére - ezeket az adatokat is megismerheti.

•	1979. évi 11. tvr. a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról (Bv. tvr.):
33. § (1) Az elítélt köteles - különösen -
b) eltűrni a más nemű és más fokozatú elítéltektől való elkülönítést, az életkori, kriminológiai, biztonsági, nevelési és egészségügyi szempontok szerinti csoportba sorolását;
35. § (1) A szabadságvesztés végrehajtása során az elítéltet ért kárért a Polgári Törvénykönyv szerint, a munkájával összefüggésben ért kárért a Munka Törvénykönyvének értelemszerű alkalmazásával a bv. szervezet felelős.
(2) Az elítélt a kártérítési igényét annál a bv. szervnél terjesztheti elő, ahol a kár bekövetkezett. A kártérítési igényt határozattal kell elbírálni, amely ellen az elítélt a közléstől számított harminc napon belül a határozatot hozó bv. szerv székhelye szerint illetékes bírósághoz keresettel fordulhat.

•	13/1996. (XII. 23.) IM rendelet a fogvatartottakkal kapcsolatos kártérítési eljárás szabályairól:
2. § (1) A kártérítési eljárást az a bv. szerv folytatja le, ahol a kár bekövetkezett. Ha a fogvatartott a kártérítési igényét más bv. szervnél jelentette be, ez a szerv a kártérítési igényt tartalmazó iratot haladéktalanul megküldi az eljárás lefolytatására jogosult bv. szervnek.
(2) Ha a kár a fogvatartott szállítása közben keletkezett, az eljárást a járművet üzemben tartó bv. szerv folytatja le.
3. § A bv. szerv személyi állományának tagja a kár észlelését a kártérítési eljárás megindítására jogosult személynek köteles haladéktalanul - írásban - jelenteni.
4. § (1) A kártérítési eljárást
b) a fogvatartottat ért kár esetén a kárigény bejelentésének a napján
kell megindítani.
 (2) A kártérítési eljárást a megindításától számított harminc napon belül, az ügy érdemében hozott határozattal kell befejezni.
5. § (1) Az eljárás megindítására, határidejének a meghosszabbítására, megszüntetésére, az érdemi határozat meghozatalára a bv. szerv vezetője vagy a bv. szerv személyi állományának erre kijelölt tagja jogosult.
16. § (1) A kártérítési eljárás megindítására jogosult személy a 3. §-ban meghatározott kárjelentés alapján a fogvatartottat írásban felhívja a kártérítési igény bejelentésének a lehetőségére, és tájékoztatást ad a kártérítési eljárás lényeges szabályairól.
(2) A fogvatartott vagy meghatalmazottja a kártérítési igényt - függetlenül az (1) bekezdés szerinti felhívástól - írásban nyújthatja be, illetve a bv. szervnél jegyzőkönyvbe mondhatja.
(3) A jogerős határozat alapján a fogvatartott javára megállapított kártérítést a bv. szerv a teljesítési határidőn belül köteles megtéríteni. A fogvatartott eltérő rendelkezése hiányában a kártérítés összegét a fogvatartott letétjében kell elhelyezni.

A vizsgálat megállapításai:
	A panaszost 1999. április 19-én szállították a Baracskai Országos Bv. Intézetbe, ahol a befogadási bizottság a IV. biztonsági csoportba sorolta. Az elítélt a Bv. tvr. értelmében köteles tűrni a biztonsági szempontok szerinti csoportba sorolását; az 1995. évi CVII. törvény 30. § (3) alapján pedig nem hozható a fogvatartott tudomására a fogvatartás biztonságát érintő adat, mely olyan intézkedéssel kapcsolatban keletkezett, amit a fogvatartott köteles eltűrni. Ennélfogva a biztonsági csoportba sorolás okát nem kell közölni az elítélttel.
	A panaszost 1999. október 4-én - a Gyüjtő érintésével - átszállították a Sopronkőhidai Fegyház és Börtönbe. A fogvatartott október 5-én, letéti zsákjának felnyitásakor észlelte, hogy bizonyos letéti tárgyai hiányoznak. A hiányról jegyzőkönyvet vettek fel, melyben rögzítették, hogy az előírásszerűen lekötött és plombált zsák zsinórján égésnyomok voltak.
A BVOP tájékoztatása szerint a Sopronkőhidai Fegyház biztonsági osztályvezetője vizsgálatot folytatott az ügyben, melynek eredményeként megállapította, hogy az intézetet nem terheli felelősség a letéti tárgyak hiánya miatt. Ezt követően az intézetparancsnok a Baracskai Bv. Intézet parancsnokához fordult az ügy kivizsgálása érdekében. A Baracskán lefolytatott vizsgálat során szintén megállapították, hogy az intézetet nem terheli felelősség, amiről a fogvatartottat 1999. december 27-én írásban tájékoztatták.
A fogvatartott - miután az eltelt idő alatt egyéb tájékoztatást nem kapott - 2000. június 13-án az Országos Parancsnoksághoz fordult, hogy a 15 ezer Ft összegben megjelölt kárigényét érvényesítse. A büntetés-végrehajtás országos parancsnoka a panaszt kivizsgálás és a szükséges intézkedések megtétele céljából megküldte az elítélt fogvatartásának helye szerinti bv. intézet - a Sopronkőhidai Fegyház - parancsnokának. Az intézet parancsnoka 2000. szeptember 5-én kelt határozatában 9800 Ft erejéig helyt adott a panaszos által 25 ezer Ft-ban megjelölt kárigénynek, és kimondta, hogy a határozatot - a kézhezvételétől számított 30 napon belül - a Soproni Városi Bíróság előtt lehet megtámadni. A parancsnok az indoklásban rögzítette, hogy - mivel a károsult Sopronkőhidán tartózkodik - mind technikailag, mind költség szempontjából célszerűnek tartotta az intézetben lefolytatni a kártérítési eljárást, annak ellenére, hogy nem volt megállapítható a káresemény bekövetkezésének a helye. 
	A panaszos időközben - 2000. július 19-én - 38 500 Ft értékre elkövetett lopás miatt feljelentést tett a Győri Katonai Ügyészségen ismeretlen bv. őr ellen. Az ügyészség szerint "egyértelműen megállapítható, hogy a fogvatartott letéti zsákját nem a Sopronkőhidai Fegyház és Börtönben nyitották ki jogellenesen", ezért az ügyet 2000. szeptember 18-án kelt határozatában az illetékes Budapesti Katonai Ügyészséghez tette át. A Budapesti Katonai Ügyészség a nyomozást 2000. december 4-én megszüntette, mivel az elkövető kiléte nem állapítható meg, és az eljárás folytatásától sem várható eredmény. A határozat ellen a fogvatartott panasszal élt, amit a Katonai Főügyészség alaptalannak talált, és 2000. december 19-én elutasított.
	Az országos parancsnok arról tájékoztatott, hogy az esetet követően megvizsgáltatta a fogvatartottak letétjeinek a körszállítás során történő kezelését. A vizsgálat eredményeként a gazdasági helyettese körlevélben hívta fel az intézetek vezetőinek figyelmét, hogy ellenőriztessék a fogvatartottak letéti zsákjainak szabályos lezárását, valamint a fogvatartottak által az intézetbe hozott tárgyak besorolását.
	A panaszost kérelmére, 2000. október 2-án átszállították a Vas Megyei Bv. Intézetbe, ugyanis az intézet parancsnoka - a fogvatartott szakács szakmájára tekintettel - támogatta az áthelyezését. A fogvatartott anyagának tanulmányozása után azonban a parancsnok kezdeményezte a BVOP-nál az elítélt visszaszállítását, mivel a konyhán a fogvatartottak szúró, vágó eszközökkel is dolgoznak, és így a panaszos - korábbi magatartására figyelemmel - veszélyeztetheti az intézet biztonságát. 
A fogvatartottat október 9-én visszaszállították Sopronkőhidára, ahol munkahely hiánya miatt valóban nem tudták újra munkába állítani. Az intézetben elhelyezett 689 fogvatartott közül ugyanis csak kb. 400 személyt tudnak folyamatosan foglalkoztatni. A panaszos foglalkoztatási kérelmének teljesítését az intézet napirenden tartja.	
	A bv. intézet norma szerinti befogadóképessége 399 fő, de az átlagos fogvatartotti létszám 2000-ben 700 fő volt. A 175 %-osan telített intézetben még felújítási munkák is folynak, így a kényszerű zsúfoltság minden fogvatartottat érint.
	Összességében megállapítható, hogy a kártérítési eljárás késedelmes lefolytatása visszásságot okozott a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelményével, valamint a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben. A 13/1996. IM rendelet 4. § (1) bekezdése értelmében a kártérítési eljárást a kárigény bejelentésének napján meg kell indítani. Noha adott esetben nem lehetett egyértelműen tisztázni, hogy melyik bv. intézet illetékes az eljárás lefolytatására, ez nem képezheti akadályát annak, hogy a károsult fogvatartott érvényesítse a kárigényét a bv.-vel szemben. Az ügyben írásbeli határozat csak közel egy évvel a káresemény észlelése után született. Ebben tájékoztatták a panaszost, hogy fennmaradó igénye érvényesítése érdekében bírósághoz fordulhat.
	Mindezekre tekintettel - az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 20. § (1) bekezdésében foglalt jogommal élve - ajánlom a büntetés-végrehajtás országos parancsnokának, hogy intézkedésében határozza meg azt, hogy illetékességi vita esetén melyik bv. intézet köteles lefolytatni a kártérítési eljárást.
	A panaszos egyéb sérelmei - a biztonsági csoportba sorolásával és az átszállításával kapcsolatban - nem okoztak alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot. További kártérítési igényét - az 5 éves elévülési időn belül - a bíróság előtt érvényesítheti.  Az elhelyezés körülményein pedig csak a büntetés-végrehajtási intézetek átlagosan 160 %-os telítettségének csökkentésével, új intézmények létrehozásával lehetne javítani.

Budapest, 2001. március

Gönczöl Katalin