OBH 5416/5/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Kunné dr.Simonyi Anna

Az eljárás megindulása:
	A panaszos beadványában azt sérelmezte, hogy a balatonfenyvesi építési ügyében a Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztérium Építésügyi Hivatala (a továbbiakban FVM Építésügyi Hivatala) a tiltakozása ellenére a Baranya Megyei Közigazgatási Hivatalt jelölte ki a bíróság által elrendelt új építésügyi eljárás lefolytatására. Kifogásolta továbbá, hogy az FVM Építésügyi Hivatala mint a közigazgatási hivatalok építésügyi ágazatai felügyeleti szerve, nem utasította a kijelölt hatóságot az említett eljárás befejezésére. Ezért a panaszosnak az a véleménye, hogy a felügyeleti szerv a kialakult törvénysértő állapot fenntartását támogatta. 
	Sérelmezte továbbá a panaszos, hogy a Baranya Megyei Közigazgatási Hivatal mint eljárásra kijelölt közigazgatási szerv nem hajtja végre a Somogy Megyei Bíróság 3. I.Kf.20.117/1999/6. számú, 1999. március 25-én kihirdetett ítéletét, az elrendelt új eljárást nem folytatja le, valamint, hogy a szomszédjával szemben indított másik építési ügyében benyújtott fellebbezésére a másodfokú hatóság csak öt hónap elteltével hozott határozatot.
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX törvény 16 §. (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam, mert felmerült az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból eredő jogbiztonság követelménye és az Alkotmány 57. § (5) bekezdésében biztosított  jogorvoslati jog  sérelmének lehetősége.
	Eljárásom során hiánypótlásra kértem fel a panaszost, majd bekértem az FVM Építésügyi Hivatalában és a minisztériumban fellelhető, az ügyre vonatkozó  iratokat, valamint a Baranya Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjétől tájékoztatást és az előzményi iratok megküldését kértem. Tájékoztatást kértem továbbá a siófoki jegyzőtől az ismételten elrendelt új eljárás állásáról.

Megállapított tényállás:
	A panaszban foglaltakra vonatkozó válaszokból és  a rendelkezésemre álló iratokból megállapítottam, hogy a panaszos 1997. óta folyamatosan nyújtott be kérelmeket az FVM Építésügyi Hivatalához, majd a miniszternek és az államtitkároknak is. Beadványai elsősorban a szomszédja két önálló építkezésével kapcsolatos hatósági eljárásokra és döntésekre, valamint az eljárásokban résztvevő ügyintézők személyére vonatkoztak. A minisztérium különböző szervezeti egységei a beadványokra (azok közül többet a panaszos édesapja terjesztett elő) adott válaszukban fejtették ki álláspontjukat azokban a kérdésekben, amelyek hatáskörükbe tartoztak, és azokat a kérelmeket, amelyek elbírálását más szerv hatáskörébe tartozónak ítéltek meg, továbbította az elbírálásra hatáskörrel és illetékességgel rendelkező közigazgatási szervhez.
	Megállapítottam továbbá, hogy a balatonfenyvesi jegyző a 43-13/1997. sz. határozatával a panaszos ingatlanával szomszédos ingatlanon építkező részére engedélyezte, hogy  a lakóház Ny-i határfalához csatlakozó felvonulási épületet a továbbiakban tároló funkciójú lakóház bővítésként (toldalékként) használja. A Somogy Megyei Közigazgatási Hivatal helybenhagyó határozata elleni keresetet a Kaposvári Bíróság elutasította. A Somogy Megyei Bíróság a 3.I.Kf.20.117/1999/6. sz. 1999. március 25-én kelt ítéletével megváltoztatta az első fokú bíróság döntését. Hatályon kívül helyezte a megtámadott közigazgatási határozatot és új másodfokú eljárást rendelt el. A panaszos kérelmére - amit feltehetően az új eljárásra tekintettel nyújtott be -, amelyben a Dél-dunántúli Területi Főépítészi Iroda vezetőjének az építésügyi eljárásban való eseti eltérések adásának eltiltását kérte, az FVM Építésügyi Hivatala 1999. május 21-én válaszolt, amelyben tájékoztatta a panaszost az időközben hatályba lépett, az épített környezet alakításáról és védelméről szóló törvény előírásairól. A panaszos kérte a Somogy Megyei Közigazgatási Hivatal kizárását az általa sérelmesnek tartott építésügyi eljárásból. Egyidejűleg kifogásolta a másodfokú építésügyi hatóság azon intézkedését, amellyel benyújtott felülvizsgálati kérelem elbírálásáig felfüggesztette a jogerős  bírósági ítélettel elrendelt új eljárást. Az FVM Építésügyi Hivatala a panaszos kizárási indítványára és a Somogy megyei Közigazgatási Hivatal vezetője elfogultsági kérelmére a Baranya Megyei Közigazgatási Hivatalt jelölte ki a bíróság által elrendelt  új eljárás lefolytatására. Egyidejűleg felhívta arra, hogy a panaszos által előterjesztett - a felfüggesztésről szóló intézkedés elleni jogorvoslati kérelemnek minősülő - beadványt  bírálja el.
A kijelölt hatóság a Somogy Megyei Közigazgatási Hivatal "határozat jellegű" intézkedését visszavonta 2000. január 17-én kelt határozatával, amelyet a panaszos fellebbezésének elutasítása mellett az FVM Építésügyi Hivatala helybenhagyott (április 13.). A Baranya Megyei Közigazgatási Hivatal a bíróság által elrendelt új eljárást 2000. október 16-án kelt határozatával zárta le. Az első fokú határozatot megsemmisítette és az ügyben időközben eljárásra kijelölt siófoki jegyzőt új eljárás lefolytatására utasította. Az első fokú építésügyi hatóság az engedély nélküli építtetőt fennmaradási engedély iránti kérelemre kötelezte. Ezt a határozatot a másodfokú hatóság ismételten megsemmisítette és új eljárás lefolytatását írta elő. Döntését arra alapította, hogy a jegyző nem az építtető által benyújtott alapkérelemben döntött. Az első fokú hatóság a megismételt eljárás során végül is 2002. március 28-án kelt határozatával elutasította az építtetőnek a melléképület építésére irányuló engedély iránti kérelmét és egyidejűleg - a már felépült építményre - fennmaradási engedély iránti kérelem benyújtására kötelezte. A panaszos szomszédjának másik építési ügyében a másodfokú hatóság 2000. júniusában hozott határozatot, amely ellen  a panaszos keresetet terjesztett elő. A bíróság a pert megszűntette, mert a panaszos ügyvédje a keresettől elállt.

Érintett alkotmányos jogok:
1949. évi XX. tv. a Magyar Köztársaság Alkotmánya:
 2. § (1) bekezdés: A Magyar köztársaság független, demokratikus jogállam.
13. § (1) bekezdés: A Magyar Köztársaság biztosítja  a tulajdonhoz való jogot.
57. § (5) bekezdés: A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelen levő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.

Alkalmazott jogszabályok:
1957. évi IV. törvény   az államigazgatási eljárásról
4. § (1) A közigazgatási szerv a hatáskörébe tartozó ügyben az illetékességi területén köteles eljárni. Ha e kötelességének nem tesz eleget, erre a felettes szerve - kérelemre vagy hivatalból - utasítja.
(2) Ha a közigazgatási szerv a felettes szervének utasítására nyolc napon belül nem hoz érdemi határozatot - a (3) bekezdésben foglaltak kivételével -, a felettes szerv az ügyfél kérelmére az ügyet magához vonja. A felettes szerv az ügyben első fokon jár el, vagy az első fokú eljárásra a mulasztóval azonos hatáskörű közigazgatási szervet - azzal egyetértésben - jelöl ki. A kijelölt közigazgatási szerv - ha jogszabály másként nem rendelkezik - harminc napon belül érdemi határozatot hozni köteles.
(5) Ha nincs felettes szerv, illetőleg a felettes szerv intézkedési vagy eljárási kötelezettségének nem tesz eleget, a megyei (fővárosi) bíróság a fél kérelmére nemperes eljárásban kötelezi a közigazgatási szervet az eljárás lefolytatására.
(6) A közigazgatási és önkormányzati szervtől - a (2) és (4) bekezdésben foglaltak kivételével - a hatáskörébe tartozó ügy nem vonható el.
5. § (1) A közigazgatási szerv hatáskörét jogszabály állapítja meg; ebben meg kell határozni azt a szervet, amely az ügyben első fokon eljár.
(3) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, az ügyben első fokon a legalsóbb fokú szerv jár el.
6. § (1) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, az eljárásra illetékes
b) ingatlanra (földre, házra, lakásra, más helyiségre stb.) vonatkozó ügyben az a közigazgatási szerv, amelynek területén az ingatlan van;
13. § (1) Az államigazgatási eljárás az ügyfél kérelmére, bejelentésére, nyilatkozatára (a továbbiakban: kérelem) vagy hivatalból indul meg. A felettes szerv a közigazgatási szervet az eljárás megindítására vagy folytatására utasíthatja.
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
(3) Ha a felettes szerv a mulasztó közigazgatási szerv helyett azonos hatáskörű másik szervet jelöl ki az eljárásra, az elintézési határidő a kijelölésnek az eljáró szervhez érkezésekor kezdődik.
(4) A felettes szerv eljárása esetén az elintézési határidő az iratoknak a felettes szervhez érkezésekor kezdődik. A közigazgatási szerv a felettes szerve intézkedésének kézhezvételétől számított öt napon belül köteles az iratokat felterjeszteni.
(5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
16. § (3) A kérelmet tartalma szerint kell elbírálni. A kérelem elintézését nem lehet megtagadni azért, mert elnevezése nem egyezik a tartalmával.
(4) A magánszemély az első fokú eljárás megindítására irányuló kérelmét az eljárásra hatáskörrel rendelkező illetékes közigazgatási szerven kívül a lakóhelye vagy munkahelye szerint illetékes jegyzőnél is előterjesztheti.
19. § (1) A köztisztviselő a saját ügyének elintézésében nem vehet részt.
(3) Az eljárásban nem vehet részt köztisztviselőként az, akitől az ügy tárgyilagos megítélése nem várható el.
(4) A köztisztviselő a közigazgatási szerv vezetőjének köteles bejelenteni, ha vele szemben kizárási ok áll fenn. A kizárási okot az ügyfél is bejelentheti. A kizárás kérdésében a közigazgatási szerv vezetője határoz, és egyben kijelöli az ügy intézőjét.
(5) Ha a kizárási ok a közigazgatási szerv vezetőjével, illetőleg a polgármesterrel, a főpolgármesterrel, a jegyzővel, a fővárosi főjegyzővel, a megyei jogú város kerületi hivatalának vezetőjével vagy a polgármesteri hivatal köztisztviselőjével szemben merül fel, az ügyben - jogszabály eltérő rendelkezése hiányában - a felettes szerv által kijelölt köztisztviselő vagy hatóság jár el.
42. § (1) A közigazgatási szerv mind az ügy érdemében, mind az eljárás során eldöntendő kérdésekben határozatot hoz.
62. § (1) Az ügyfél az ügy érdemében hozott első fokú határozat ellen fellebbezhet. A fellebbezés joga megilleti azt is, akire a határozat rendelkezést tartalmaz.
(2) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a fellebbezést a határozat közlésétől számított tizenöt napon belül lehet előterjeszteni.
63. § (1) A fellebbezésnek a határozat végrehajtására halasztó hatálya van, kivéve ha a közigazgatási szerv a határozat azonnali végrehajtását rendelte el.
65. § (1) A fellebbezést annál a közigazgatási szervnél kell előterjeszteni, amely a megtámadott határozatot hozta. A fellebbezésben új tények és bizonyítékok is felhozhatók.
(2) A fellebbezést az ügy összes iratával a fellebbezési határidő leteltétől számított nyolc napon belül fel kell terjeszteni a felettes szervhez, kivéve ha a közigazgatási szerv a megtámadott határozatot visszavonja, illetőleg a fellebbezésnek megfelelően módosítja, kijavítja vagy kiegészíti.
(2) A felettes szerv a fellebbezéssel megtámadott határozatot és az azt megelőző eljárást megvizsgálja, tekintet nélkül arra, hogy ki és milyen okból fellebbezett. A vizsgálat eredményeként a határozatot helybenhagyja, megváltoztatja vagy megsemmisíti.
93. § Ha a törvény, törvényerejű rendelet, kormány vagy miniszteri rendelet másként nem rendelkezik, e törvény alkalmazása során felettes szervként a 94-96. §-ban meghatározott közigazgatási szervek járnak el.
94. § (1) A polgármester, a főpolgármester, a jegyző, a főjegyző, a képviselőtestület hivatalának köztisztviselője és a megyei jogú város kerületi hivatala vezetőjének hatáskörébe utalt államigazgatási ügyben felettes szerv - ha törvény vagy kormányrendelet másként nem rendelkezik - a megyei (fővárosi) közigazgatási hivatal vezetője.
(2) A megyei (fővárosi) közigazgatási hivatal vezetője hatáskörébe utalt államigazgatási ügyben felettes szerv a minisztérium.
96. § A 94-95. §-ban nem említett közigazgatási szervek felettes szerve a közvetlen irányító szerv, minisztérium esetében pedig a miniszter.
97. § E törvény alkalmazásában
a) minisztériumon, illetőleg a Kormány tagján a Kormány közvetlen felügyelete alatt működő országos hatáskörű szervet, illetőleg vezetőjét is érteni kell;

A vizsgálat megállapításai:
	Az FVM Építésügyi Hivatala elhúzódó eljárására irányuló panaszt nem tartom alaposnak. Az FVM Építésügyi Hivatala a törvényes határidőn belül intézkedett ugyanis mind a panaszos különböző beadványaira adott válaszai esetén, mind a panaszos és a másodfokú hatóság kérelmeire az eljáró hatóság kijelölését meghozó döntésekor. A panaszos a Somogy Megyei Közigazgatási Hivatala osztályvezetője elleni bejelentését a Miniszterelnöki Hivatalnak küldte meg. Onnan a tartalma szerint kizárásra irányuló kérelmet 1999. november 12-én kelt levéllel továbbították elbírálására, a felettes szerv pedig december 6-án intézkedett az eljáró hatóság kijelöléséről. Megállapítottam továbbá, hogy a panaszos a Baranya megyei Közigazgatási Hivatal fentebb említett, a Somogy Megyei Közigazgatási Hivatal eljárást felfüggesztő intézkedést visszavonó határozata ellen  fellebbezést nyújtott be, az 2000. február 8-án érkezett a felettes hatósághoz (minisztériumhoz). Az FVM Építésügyi Hivatala a fellebbezést a 12.030/12/2000. sz. április 13-án kelt határozatával utasította el. A minisztériumban személyesen áttanulmányozott iratokból bekért adatokból  megállapítottam, hogy a fellebbezési eljárás alatt a panaszosnak a minisztérium különböző vezetőjéhez előterjesztett kérelmei miatt   az iratok rendszeresen nem voltak a hatósági jogkörben eljáró szervezeti egységnél, így fordulhatott elő, hogy a fellebbezés az Áe-ben meghatározott elintézési határidőt túllépve került elbírálásra. A határidő túllépését azonban a fentiek miatt nem tartom indokolatlannak. A panaszos ennek a határozatnak az indokolási részét kifogásolta beadványában  és állítja róla, hogy ezzel a döntésével a felettes hatóság "támogatta" az építésügyi másodfokú hatóságot az elrendelt új eljárás befejezésének elodázására. Mint már fentebb megállapítottam, a másodfokú ítélet ellen  felülvizsgálati kérelmet nyújtottak be. A hivatalomba érkezett, hatósági döntések végrehajtásával kapcsolatos más panaszok vizsgálata alapján arra az általános következtetésre jutottam, hogy - bár nem vitatottan a bírósági felülvizsgálati eljárás a másodfokú ítélet végrehajtására valóban nem halasztó hatályú - jelen ügyben  ésszerű volt a felettes közigazgatási szerv álláspontja. A Legfelsőbb Bíróság döntése a konkrét ügyben érdemben befolyásolhatta ugyanis a kijelölt másodfokú hatóság eljárását. Ugyanakkor megállapítottam, hogy az FVM Építésügyi Hivatala a felfüggesztést kimondó "határozat jellegű intézkedést" visszavonó másodfokú határozattal kapcsolatos jogorvoslati kérelem elbírálásakor a Baranya Megyei Közigazgatási Hivatal felettes hatóságaként járt el. Ezért  nem helytálló  döntése indokolási részének az a kitétele - erre alapozta a panaszos, hogy a felettes szerv a törvénysértő állapotot fenntartotta -, hogy nem hívhatja fel intézkedésre az alsóbb szintű közigazgatási szervet. Az Áe. 4. § (1) bekezdése ugyanis előírja, hogy a közigazgatási szerv a hatáskörébe tartozó ügyben az illetékességi területén köteles eljárni. Ha e kötelességének nem tesz eleget, erre a felettes szerve - kérelemre vagy hivatalból - utasítja. A hivatkozott jogszabályhely (5) bekezdése értelmében, amennyiben nincs felettes szerv, úgy az a megyei bíróság a fél kérelmére nemperes eljárásban kötelezi a közigazgatási szervet az eljárás lefolytatására. Figyelemmel arra, hogy a panaszos jogi képviselővel rendelkezett ügyének intézésének ebben az időszakában, így ennek az eljárásnak az igénybevételére lehetősége lett volna a panaszosnak, amennyiben szükségesnek tartja. Mint fentebb rámutattam, a felettes hatóság utasítási jogköre gyakorlása a konkrét ügyben nem lett volna célszerű, különös tekintettel arra, hogy a Legfelsőbb Bíróság a Baranya Megyei Közigazgatási Hivatalnak az új eljárást elrendelő másodfokú bírósági ítélet végrehajtása felfüggesztését kérő beadványát rövid időn belül elutasította.
	A minisztérium különböző szervezeti egységei folyamatosan fogadták a panaszos és édesapja bejelentéseit, kérelmeit, azokra rendre válaszoltak. Kifogásolta a panaszos a beadványában, hogy a minisztérium politikai államtitkárának címzett beadványára nem kapott választ. A panasz ezen része szintén nem alapos. Az említett beadványra ugyanis az átnézett  iratok tanúsága szerint a minisztérium építési ügyek felügyeletével  megbízott helyettes államtitkára válaszolt. Az FVM Építésügyi Hivatala a Baranya Megyei Közigazgatási Hivatal elleni kizárási kérelmére tájékoztatta a panaszost, hogy a Belügyminisztériumtól állásfoglalást kért, annak megérkezését követően pedig arról tájékoztatta a panaszost, hogy nem kíván más eljáró hatóságot kijelölni az ügyben. Megállapítottam, hogy az FVM Építésügyi Hivatalának tájékoztatása és eljárása megalapozott volt, hiszen egy eljárásban az elfogultság gyanúja pont akkor merülhetett volna fel, ha az ügyfél kérésének megfelelően azt a hatóságot jelölik ki, amelyiket bármilyen okból az ügyfél jelöl meg. A rendelkezésemre álló adatok alapján szükségesnek tartom megjegyezni, hogy az iratokból kitűnik, az eljáró hatóságok nem szakmai okból kérték más szerv kijelölését, hanem a panaszos szükségtelen bejelentései alapján, az ügyet érdemben nem érintő megnyilvánulásai miatt. Az, hogy egy intézkedéssel nem ért egyet a kérelmező, nem jelenti az ügy elfogult intézését, de a folyamatosan előterjesztett, támadó hangú bejelentések nem segítik az ügy tárgyilagos, gyors lezárását. Fenti következtetésemet azzal is alátámasztani látom, hogy a minisztériumi iratok tanúsága szerint a panaszos édesapja 2001. augusztus 13-i, szeptember 11-i  beadványaiban a jövőbeni elfogultság-mentes ügyintézésre hivatkozva kért ismételt vizsgálatot és  a minisztérium válaszával szemben újból kifogást emelt a panaszos.
	A  panaszos beadványában szomszédja lakóházával kapcsolatos építésügyi eljárásban a Baranya Megyei Közigazgatási Hivatal elhúzódó eljárást is sérelmezte. A rendelkezésre álló iratok alapján megállapítottam, hogy a panaszos a szomszédja lakóházával kapcsolatos ügyben hozott első fokú határozat elleni  fellebbezését az FVM Építésügyi Hivatalához terjesztette elő 2000. január 20-án annak ellenére, hogy a hatóság a határozatában megjelölte, kihez kell benyújtani az esetleges fellebbezést. Egy későbbi, szintén a minisztériumhoz címzett  beadványában a panaszos pedig  azt kérte, hogy mindaddig, amíg ügyében nem kerül más eljáró hatóság kijelölésére, az FVM Építésügyi Hivatala a fellebbezést ne továbbítsa a másodfokú hatósághoz. A panaszos kérelmét azzal indokolta, hogy nem értesült arról, hogy  ügyében ki az eljáró szerv. A rendelkezésre álló adatok alapján megállapítottam, hogy a felügyeleti szerv eljárásra kijelölő intézkedéséről a panaszost értesítette. Külön levélben  tájékozatta a panaszost a felügyeleti szerv arról is, hogy állásfoglalást kért a közigazgatási hivatalokat az Áe. vonatkozásában felügyelő Belügyminisztériumtól a kijelölt másodfokú hatóság elleni kizárási kérelme miatt. Az állásfoglalásról a BM államtitkára közvetlenül is tájékoztatta a panaszost. Az FVM Építésügyi Hivatala az állásfoglalást követően a másodfokú hatósághoz továbbította a fellebbezést. Megállapítottam, hogy időközben a 175/1999. (XII.7.) Korm. rendelet 1. § (2) bekezdése  alapján Balatonfenyves község jegyzője kiemelt hatáskörű első fokú  építésügyi hatóság lett. Ezért az eddig eljárt fonyódi első fokú építésügyi hatóságtól az Ét. 60. §. ((6) bekezdése értelmében az iratokat  meg kellett küldeni az új első fokú hatáskörrel rendelkező hatósághoz. A balatonfenyvesi jegyző maga és hivatala valamennyi dolgozója tekintetében kizárási indítvánnyal élt a panaszost érintő építési ügyekben.  A Baranya Megyei  Közigazgatási Hivatal a kérelemnek helyt adott és  Siófok Város jegyzőjét jelölte ki a panaszos és szomszédja építési ügyeiben  eljáró első fokú építésügyi hatóságnak. Megállapítottam, hogy a Baranya Megyei Közigazgatási Hivatalnak ilyen előzmények után kellett a panaszos szomszédjának - a lakóházra vonatkozó - engedély nélküli építkezésével kapcsolatos fellebbezési eljárást lefolytatnia. Az Áe. 15. § (4) bekezdése szerint a felettes szerv eljárása esetén az elintézési határidő az iratoknak a felettes hatósághoz érkezésekor kezdődik. Megállapítottam, hogy a panaszos szomszédjának lakóházával kapcsolatos másodfokú építésügyi eljárás az Áe-ben előírt ügyintézési határidőn belül lezáródott, az iratok 2000. májusában érkeztek meg és a határozat júniusban került kiadásra. A másdofokú határozatot az első fokú hatóság továbbítja az érdekelteknek. A panaszt tehát e tekintetben is megalapozatlannak tartom. Megjegyzem, hogy a másodfokú döntés ellen a határozatot hozó hatósághoz írt a panaszos, majd a felügyeleti szervnél kezdeményezett eljárást és párhuzamosan a Baranya Megyei Közigazgatási Hivatalnál közigazgatási pert is kezdeményezett. A pert a bíróság megszűntette, miután az érintett szomszédok közötti megegyezés alapján a panaszos jogi képviselője  a kereseti kérelemtől elállt.
	A  panaszos a szomszédja melléképületére vonatkozó építésügyi eljárást is sérelmezte a beadványában. A Baranya Megyei Közigazgatási Hivatal  az FVM Építésügyi Hivatala 1999. december 6-án kelt eljárásra kijelölő intézkedését követően -  ami december 20-án érkezett a hivatalba - 2000. január 17-én kelt határozatával visszavonta a közigazgatási eljárást felfüggesztő intézkedést.  Megállapítottam, hogy a Megyei Közigazgatási Hivatal az Áe. 15. §-ában meghatározott ügyintézési határidőben járt el ebben az eljárásban. A határozata indokolási részében tájékoztatta a panaszost, hogy a Somogy Megyei Bíróság új eljárásra utasító másodfokú ítélet ellen benyújtott felülvizsgálati kérelem elbírálásáig kérte a Legfelsőbb Bíróságtól az ítélet végrehajtásának felfüggesztését, amelyet a bíróság később elutasított. A határozatot felülbíráló minisztériumi döntéssel kapcsolatos álláspontomat fentebb már kifejtettem. Megállapítottam, hogy a másodfokú hatóság számára az ügy érdemében hozandó döntéséhez az összes iratanyag 2000. augusztus 2-ától állt a rendelkezésére. A hatóságnak be kellett szereznie ugyanis nemcsak a Legfelsőbb Bíróságtól az iratok másolatait, hanem miután azokat hiányosan kapta meg, a hiányzó iratok  pótlólagos beszerzéséről is gondoskodnia kellett. A rendelkezésére álló adatokból a másodfokú hatóság megállapította, hogy a döntéséhez szükséges az építkezés helyén érvényes ÁRT és a szabályozásai előírások is. Ezért a balatonfenyvesi jegyzőtől azokat is külön be kellett kérnie.  Az iratok beszerzésére vonatkozóan hasonlóan kellett  eljárnia ebben az ügyben is a másodfokú hatóságnak, mint a főépületre vonatkozó eljárásban. Megállapítottam, hogy a kijelölt másodfokú hatóságként eljáró Baranya Megyei Közigazgatási Hivatal a bíróság által elrendelt új eljárást alaposan, a tényállást teljes körűen tisztázva (ez természeten időigényes volt) folytatta le és hozta meg döntését, amelyben az első fokú határozatot megsemmisítette és a már kijelölt siófoki jegyzőt új eljárásra utasította. Az eljárási határidő megtartását vizsgálva megállapítható, hogy a hatóság az Áe-ben előírt ügyintézési határidőt túllépte. A megismételt építésügyi eljárást e törvény előírásai alapján kellett lefolytatni. Szükségesnek tartom azonban rámutatni arra, hogy a jogalkotó felismerte az építési engedélyezési eljárások bonyolultságát, időigényességét. Éppen ezért  az Ét-ben, kiemelve az Áe. szabályozása alól az ügyintézési határidőt, 60 napban állapította meg azt. Ezért a jelen ügyben arra a következtetésre jutottam, hogy a Baranya Megyei Közigazgatási Hivatalnak az ügyintézési határidő túllépése a vizsgált alkotmányos jogokkal összefüggésben csekély jelentőségű, mivel a határozat meghozatala csak a döntéshez szükséges valamennyi irat rendelkezésre állásától számítva volt lehetséges. Ezt figyelemebe véve a jelzett időponttól kezdődően a másodfokú hatóság a határozatát a 69. napon hozta meg.
	Eljárásom során kért tájékoztatásomra a siófoki jegyző megküldte a megismételt új eljárás során hozott 2002. március 28-án kelt határozatát. A döntés ellen nyitva áll a fellebbezési határidő. Kérésemre arról is tájékoztatott a jegyző, hogy mivel a panaszosnak a szomszédja ingatlanán álló főépületével kapcsolatos építési ügye a bíróság előtt egyezséggel zárult, az azonos ügyféli pozícióból eredő adminisztrációs hibából állt elő az a helyzet, hogy nem döntött  az új eljárás keretében tájékoztatást kérő  intézkedésemig. A jegyző az elhúzódó eljárásával a vizsgált alkotmányos jogokkal összefüggésben bár visszásságot okozott, azonban mulasztását pótolta, ezért a konkrét ügyben külön intézkedés megtételét nem látom indokoltnak.
	Összességében megállapítható, hogy az évekig tartó eljárásoknak több oka volt. Elsősorban a sorozatos kizárási (hol a panaszos, hol az éppen eljáró közigazgatási szerv részéről) kérelmek és az azok alapján  történő kötelező eljárások lefolytatása és intézkedések megtétele, amelyek miatt az ügyek iratai rendszeresen "vándoroltak". Ehhez járult még egy olyan jogszabály-módosítás, ami  miatt az iratokat most már  a jogszabály erejénél fogva illetékes kijelölt új hatósághoz kellett áttenni. Meg kellett állapítanom azt is, hogy a panaszosnak és édesapjának a különböző fórumokhoz írt intézkedéseket kérő beadványai is hátráltatták az ügy érdemi befejezését. A bírósági ítélet végrehajtásának  felfüggesztése iránti kérelem elbírálásáig álláspontom szerint a teljesítés tekintetében sem az állampolgár, sem a hatóság nem esik késedelembe. A közigazgatási bírósági eljárásokban a peres felek nincsenek egymással alá-fölé rendeltségi viszonyban, amelyből az következik, hogy perbéli cselekményeiket a vonatkozó törvény keretei között szabad elhatározásukból, önállóan teszik meg. Miután  valamennyi peres fél pernyertességre törekszik, az alperes közigazgatási hivatalnak bármely perbeli cselekménye nem jelentheti azt a törekvést, hogy saját, közigazgatási eljárásának befejezését bizonytalan időre kitolja.  Mindezek alapján arra a következtetésre jutottam, hogy jelen esetben a Baranya Megyei Közigazgatási Hivatal érdemi döntéseinek - a panaszos által kifogásolt - határideje nem róható a terhére.

	Figyelemmel arra, hogy a Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztériumnál a panaszosnak a hivatalomhoz benyújtott panaszát követően előterjesztett kérelmei - legutóbbi  beadványát 2002. január 2-án érkeztették - elbírálás alatt állnak, vizsgálatom csak a panaszban említett eljárásokra terjedt ki. Vizsgálatom  alapján arra a következtetésre jutottam, hogy a sérelmezett eljárásokkal kapcsolatban panaszos vizsgált alkotmányos jogai nem sérültek. Ezért az ügyet lezártam.

Budapest, 2002. április  15.

Lenkovics Barnabás