Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
JELENTÉSE	
							Ügyszám: OBH 4986/2000.
								Előadó: dr. Kiss László                                                                                                    
			 
Az eljárás megindítása:	
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert magánforgalomban vásárolt személygépkocsiját az eredetvizsgálatot követően a rendőrség lefoglalta, mivel az bűncselekményből származó motorral került forgalomba. A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.
 
Érintett alkotmányos jogok:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )
Tulajdonhoz való jog (Alk. 13. § (1)bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról 
101. § (1) A hatóság lefoglalja azt a dolgot, amely
a) tárgyi bizonyítási eszköz,
(2) A lefoglalt dolgot a hatóság letétbe helyezi. A megőrzésről egyéb módon kell intézkedni, ha a dolog letétbe helyezésre nem alkalmas vagy ezt más fontos ok indokolja.
102. § (1) A lefoglalást meg kell szüntetni, mihelyt arra az eljárás érdekében nincs szükség. A lefoglalás megszüntetése helyett a más jogszabályban meghatározott módon kell eljárni, ha a lefoglalt dolog birtoklása jogszabályba ütközik.
(2) A lefoglalás megszüntetése esetén a lefoglalt dolgot annak kell visszaadni, akitől lefoglalták; a terheltnek, illetőleg annak, aki azt tőle átvette, azonban csak akkor lehet kiadni, ha kiadása iránt más nem jelentett be alaposnak látszó igényt, vagy ilyen igény az eljárás adataiból nem tűnik ki. Az utóbbi esetben a dolgot annak kell kiadni, aki a tulajdonjogát kétséget kizáró módon igazolta. (A bekezdés szövegét 2000. március 1-i hatállyal módosította az 1999. évi CX. tv. 67. §)

Megállapított tényállás:
	A panaszos egy ügynökség közvetítésével használt személygépkocsit vásárolt. Amikor az átírást megelőzően - 2000. február 24-én - eredetiségvizsgálatra jelentkezett, megállapították, hogy a gépkocsiba nem a forgalmi engedélyben szereplő azonosítási számú motor van beépítve. A vizsgálatot végző műszaki állomás értesítette a rendőrséget. A XIX. kerületi Rendőrkapitányság az adatok ellenőrzése alapján megállapította, hogy a motor egy 1993. november 5-én, ismeretlen tettes által ellopott gépkocsiból származik, amelyre a Gépjármű Felderítési Osztály 172-1414/1993.bü. számon kőrözést adott ki.
	A rendőrség a gépkocsit a tulajdonos őrizetében hagyva lefoglalta és az ügyben 159-590/2000. bü. számon, a Btk. 277/A. § (1) bekezdésébe ütköző, egyedi azonosító jel meghamisítása bűntett gyanúja miatt nyomozást rendelt el. A beszerzett iratok alapján megállapították, hogy az 1993-ban ellopott gépkocsi tulajdonosát casco biztosítása alapján a Hungária Biztosító kártalanította. A megkeresett biztosító a tulajdonos kártalanítására tekintettel bejelentette, hogy igényt tart a lefoglalt gépkocsi motorjára.
	A panaszos a vásárláskor egy előre kitöltött adás-vételi szerződést írt alá, amelyen a forgalmi engedély szerinti tulajdonos, P.P. budapesti lakos szerepelt eladóként. A vételárat olyan személynek adta át, aki semmilyen megbízási szerződést nem mutatott neki. P.P. a tanúkihallgatása során elmondta, hogy a gépkocsit több éve eladta P.A.-nak. P.A. a gyanúsítotti kihallgatása során tagadta, hogy a gépkocsi azonosító jelzéseit megváltoztatta volna, továbbá tagadta azt is, hogy a gépkocsit hamis adás-vételi szerződéssel értékesítette. 
	A kirendelt igazságügyi vegyész szakértő megállapította, hogy a gépkocsiba beépített motor száma gyári eredetű, azon semmilyen változtatást nem eszközöltek.
	A nyomozás során nem sikerült tisztázni a motor beépítésének körülményeit, ezért 2000. december 20-án a lefoglalást megszüntették és a gépkocsit a panaszos részére kiadták. A határozatban a gépkocsi motorját a Hungária Biztosító, a forgalmi engedélyt a XVIII. kerületi Rendőrkapitányság részére rendelték kiadni. A nyomozást a Be. 139. § (1) bekezdés b) pont II. fordulata alapján - mivel az ismeretlen elkövető kiléte nem volt megállapítható - megszüntették.
	A XIX. kerületi Rendőrkapitányság Bűnügyi Osztályának vezetője 2001. december 6-án előterjesztést tett a nyomozás határidejének meghosszabbítására, mert a gyanúsítottként kihallgatott P.A.-val szemben nem történt érdemi döntés a nyomozás megszüntetése során, valamint további nyomozati intézkedések szükségessége is felmerült. Az intézkedés a korábbi lefoglalást, illetve annak megszüntetését nem érintette.
	
A vizsgálat megállapításai:
	A panaszos által megküldött és a BRFK XIX. kerületi Rendőrkapitányságtól beszerzett iratok alapján a következőket állapítottam meg:
	A panaszos a lefoglalt gépkocsi vásárlása során nem járt el megfelelő körültekintéssel, nem győződött meg a forgalmi engedélyben lévő motorszám és a gépkocsiba beépített motor gyártási számának azonosságáról. A Polgári Törvénykönyv  fő szabályként azt tartalmazza, hogy a tulajdonjogot átruházással csak a dolog tényleges tulajdonosától lehet megszerezni. A nem tulajdonos részéről történő átruházás semmis. A panaszos ennek megfelelően nem szerezte meg a gépkocsiba beépített, bűncselekményből származó motor tulajdonjogát. A nyomozó hatóság a lefoglalás megszüntetésekor jogszerűen járt el, amikor a motornak a biztosító részére történő kiadásáról rendelkezett.
	 A Be. 102. § (2) bekezdése első fordulata - amelynek alapján a lefoglalt dolgot annak kell kiadni, akitől lefoglalták - azokra az általános esetekre vonatkozott, amelyekben a nyomozóhatóság nem vizsgálta a tulajdonjog kérdését. Ez a szabályozás a gyakorlatban számos nehézséget okozott, mert a lefoglalt dolgok kiadása sok esetben sértette a tulajdonosok jogait, illetve a tulajdon védelméhez fűződő alkotmányos joggal összefüggésben visszásságot okozott. A problémák száma lényegesen csökkent 2000. március 1-ét követően, az 1999. évi CX. törvény hatálybalépése után. A törvény a Be. 102. §-ának (2) bekezdése helyébe olyan szabályozást iktatott be, amely szerint fő szabályként a lefoglalás megszüntetésekor a lefoglalt dolgot annak kell kiadni, aki a bűncselekmény elkövetésekor a dolog tulajdonosa volt, és ezt kétséget kizáró módon igazolni tudja.
	A panaszos esetében - mivel nem volt tulajdonos - nem állapítható meg a tulajdonjog sérelme. A lefoglalás megszüntetése időpontjában a rendőrség előtt már ismert volt a gépkocsiba épített motor eredeti tulajdonosának kiléte, illetve a biztosító által teljesített kártalanítás.
	A panaszos szempontjából közömbös, hogy - miután ő nem volt tulajdonos - a gépkocsit az eredeti tulajdonosnak vagy az engedményesként helyébe lépő biztosítónak adták ki. Amennyiben a kártérítés kifizetésére még nem került volna sor, az ismertté vált tulajdonos kiadás iránti igénye a panaszos részére is kétségtelenül jogosnak minősült volna. Olyan esetben, amikor a biztosító a biztosítási összeget kifizette és a biztosított vagyontárgy előkerül, a biztosított két lehetőség közül választhat. Vagy igényt tart a megkerült vagyontárgyra, ez esetben a biztosítási összeget a biztosítónak vissza kell térítenie, vagy lemond a megkerült vagyontárgyról, így az a biztosító tulajdonába kerül.
	A biztosítónak a regressz igénye érvényesítésénél két körülményt kell bizonyítania; az érvényes biztosítási szerződés meglétét, illetőleg a biztosítási összeg kifizetésének tényét a szerződés alapján. Az igényérvényesítés során a biztosítót ugyanazon jogok illetik meg, mint a károsult biztosítottat.	
	A Polgári Törvénykönyv Kommentárja szerint "a gyakorlatban többször előfordult olyan eset, amikor a megkerült gépkocsi már jóhiszemű harmadik személy tulajdonában van második vagy harmadik adásvételi szerződést követően, és miután egyik vevő sem kereskedelmi forgalomban, hanem magánszemélytől, autópiacon, újsághirdetés útján stb. szerezte a gépkocsit, azon elődje tulajdonjogának hiányában tulajdonjogot nem szerzett. Felmerül a kérdés, hogy a biztosító érvényesítheti-e az ilyen jóhiszemű harmadik személlyel szemben a regressz igényét. A többségi álláspont szerint a biztosítót ebben az esetben is megilleti a törvényi engedmény folytán a visszkereseti jog, hiszen azt a tulajdonost megillető jogokból származtatja, a tulajdonos pedig bármikor, bárkivel szemben felléphet a tulajdonjoga alapján." 
	A panaszos a kárigényét a gépkocsit eladó személyekkel szemben érvényesítheti.

	A fentiek alapján az ügyben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság nem állapítható meg, ezért a további vizsgálatot lezárom. 	
	
Budapest, 2001. december

									Takács Albert