OBH 4839/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin

Az eljárás megindulása:
	A panaszos, aki korábban a Komárom-Esztergom Megyei Rendőrkapitányság állományában teljesített szolgálatot, 1996. június 1-jétől rokkantsági nyugdíjas. Soros felülvizsgálaton I. és II. fokon is csak 50 százalékos munkaképesség-csökkenést állapított meg az orvosi bizottság. Ezért 1999. január 1-jétől megszűntették nyugdíja folyósítását, azóta ellátatlan. Három gyermekes családapa, számláit nem tudja kifizetni, egy ideig az önkormányzattól jövedelempótló támogatást kapott, rendkívül nehéz helyzetbe került. A PKKB 2000. június 29-én kelt jogerős ítélete szerint 1996. óta folyamatosan rokkant. Azért kért segítséget, mert az ítélet ellenére nyugdíját továbbra sem folyósítják. Kérelmére, hogy legalább nyugdíj előleget kapjon, választ sem kapott.

Érintett alkotmányos jogok:
•	Szociális biztonsághoz való jog [Alkotmány 70/E. § (1), (2) bekezdése]
•	Tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. §)

Alkalmazott jogszabályok:
•	A fegyveres erők és fegyveres testületek hivatásos állományának szolgálati viszonyáról szóló 1971. évi 10. törvényerejű rendelet
•	1996. évi XLIII. törvény a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról (hatályos 1996. szeptember 1.)
•	8/1983  (VI.29.)  EüM-PM  együttes  rendelet a  megváltozott  munkaképességű  dolgozók foglalkoztatásáról és szociális ellátásáról
•	Az államigazgatási eljárásról szóló 1957. évi IV. törvény (Áe.)

Megállapított tényállás:
	A panasz alapján a szociális biztonsághoz, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog sérelmének gyanúja miatt indítottam vizsgálatot. A vizsgálat során megkerestem a Komárom-Esztergom Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóságot, a Nyugdíjfolyósító Igazgatóságot, valamint a Belügyminisztérium Személyügyi Főosztály Szociális és Nyugdíjmegállapító Osztályát.
	A vizsgálat eredményeképpen megállapítottam, hogy a panaszos részére a BM Központi Gazdasági Főigazgatóság Nyugdíjmegállapító Osztálya 72-805/1996. számú határozatával 1996. június 1-jétől III. csoportos rokkantsági nyugdíjat állapított meg. A Nyugdíjfolyósító Igazgatóság 543-33728-2 törzsszámon 1998. december 31-ig folyósította az ellátást. 
	A BM Központi Gazdasági Főigazgatóság Nyugdíjmegállapító Osztálya 72-2090/1998. számú, 1998. november 30-án kelt határozata alapján 1999. január 1-jétől a rokkantsági nyugdíjfolyósítás beszüntetésére került sor, mert a panaszos soros felülvizsgálaton első- (1998. október 12-én) és másodfokon (1999. március 2-án) az orvosi bizottság állapotjavulást állapított meg, munkaképesség-csökkenése 50 százalékos, nem rokkant.
	A megváltozott munkaképességű dolgozók foglalkoztatásáról és szociális ellátásáról szóló 8/1983. (VI.29.) EüM-PM együttes rendelet 2. § (1) bek. e.) pontja alapján az a megváltozott munkaképességű dolgozó, aki "a fegyveres erőktől, fegyveres testületektől és rendészeti szervektől megváltozott munkaképessége, illetőleg egészségi  okokból szolgálatra való alkalmatlansága miatt leszerelt", a rendszeres szociális járadékra jogosult. Azonban erre a Nyugdíjbiztosítási Igazgatósághoz igénybejelentés nem érkezett. A határozat nem tartalmazta a jogosultságra vonatkozó tájékoztatást, a panaszos pedig valószínű nem ismerte jogait, és erre a beszüntető határozatot végrehajtó Nyugdíjfolyósító Igazgatóság sem figyelmeztette.
A fenti tájékoztatást a jogszabály nem írja elő, azonban az Áe. az alapelvek között is tartalmazza az eljáró szervek kötelezettségét arra nézve, hogy az ügyfelet jogairól és kötelezettségeiről tájékoztassa. A panaszos keresetére a Pesti Központi Kerületi Bíróság 21.K.65-703/1999/12. számú 2000. június 29-én kelt jogerős ítéletében megállapította, hogy 1996. óta folyamatosan III. csoportos rokkant. A szakértői vélemény az újabb felülvizsgálat időpontját 2002. évben jelöli meg.
Az ítéletet a bíróság csak szeptember 11-én továbbította, és csak ezt követően 2000. szeptember 27-én hozott 72-56/739/2/2000. számon határozatot a BM Személyügyi Főosztály Szociális Osztálya a rokkantsági nyugdíj beszüntetéséről szóló határozat hatályon kívül helyezéséről, és a rokkantsági nyugdíj tovább folyósításáról, majd október 31-én a kamat utalásáról. A Nyugdíjfolyósító Igazgatóság 1999. január 1-től 2000. október 31-ig terjedő időre járó 727 780 Ft nyugdíjat 2000. október 19-én utalta ki a jogosult címére (4000 000 Ft-ot expressz, 327 780 Ft-ot postai utalványon). A kamatról december 8-án megérkezett határozatnak megfelelően 169 072 Ft-ot utalt ki a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság a panaszos címére, mely az Egészségbiztosítási Alapot terheli.
Az 543.33728-2 törzsszámon 2000. november hónaptól a panaszos havi nyugdíja folyósítása rendben megtörténik, melynek összege 2001. január 1-jétől 39 013 Ft.
	A vizsgálat eredményeképpen megállapítottam, hogy az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó tisztességes eljáráshoz, az Alkotmány 70/E. § (1)-(2) bekezdésében deklarált szociális biztonsághoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott, hogy az 1996. június 1-jétől rokkant panaszos az első- és másodfokú orvosi bizottság tévedése, az elhúzódó jogorvoslati eljárás, az ítélet késedelmes továbbítása miatt 1999. január 1-jétől 2000. október 19-ig ellátatlan volt.
	A fenti helyzetet enyhíthette volna, ha a BM Központi Gazdasági Főigazgatóság Nyugdíjmegállapító Osztálya a 72-2090/1998. számú rokkantsági nyugdíj beszüntetéséről szóló 1998. november 30-án kelt határozatában tájékoztatja a panaszost a rendszeres szociális járadékra való jogosultság feltételeiről és eljárásáról. A fenti tájékoztatás hiányát a Nyugdíjfolyósító Igazgatóságnak is észlelnie kellett volna, pótlására a jogorvoslati eljárás során bármikor lehetősége volt mindkét hatóságnak. Rendszeres szociális járadék megállapítása és folyósítása esetén nem lett volna közel 20 hónapon át ellátatlan a panaszos. A jogorvoslati eljárás befejezését követően így csak a két ellátás közötti különbség után járó kamat terhelné a hibás döntés és késedelmes teljesítés miatt az Egészségbiztosítási Alapot.
	A konkrét panasz időközben megoldódott, azonban a vizsgálat során megállapított alkotmányos emberi jogokkal összefüggő sérelemre tekintettel - az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 20. § (1) bekezdésében biztosított hatáskörömben - ajánlom
•	Belügyminiszternek, hogy szíveskedjék intézkedni annak érdekében, hogy az állapot javulás miatt rokkantsági nyugdíjra nem jogosult megváltozott munkaképességű ügyfelek a megszüntető határozatban tájékoztatást kapjanak a 8/1983. (VI.29.) EüM-PM együttes rendeletben foglalt jogaikról és kötelezettségeikről, 
•	Nyugdíjfolyósító Igazgatóság Igazgatójának, hogy szíveskedjék gondoskodni a fenti határozatok ellenőrzéséről.

Budapest, 2001. február 23.

Gönczöl Katalin