OBH 4824/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Szécsi Mária

Az eljárás megindítása
Az egri Eszterházy Károly Főiskola két végzett szociálpedagógus hallgatója az országgyűlési biztoshoz 2000. szeptember 28-án írt beadványában azt sérelmezte, hogy az elmúlt tanév végén 29 hallgató - bár a záróvizsgát sikeresen letette - nem kapott oklevelet, mert nem volt középfokú állami nyelvvizsgája.
A panasz alapján felmerült több alkotmányos állampolgári jog (jogbiztonság, művelődéshez, munkához való jog) sérelmének lehetősége, ezért az országgyűlési biztos az 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) alapján vizsgálatot indított, és tájékoztatást kért a főiskola főigazgatójától.

A vizsgálat megállapításai
1)	A panaszosok 1996/1997. tanévben kezdték meg tanulmányaikat a főiskolán. A szociálpedagógiai szak képesítési követelményeit a 6/1996. (I.18.) Korm. rendelet állapította meg. E szerint a főiskolai záróvizsgára bocsátás feltétele egy idegen nyelvből A, B vagy C típusú középfokú állami vagy azzal egyenértékű nyelvvizsga letétele. A panaszosok szerint azonban a főiskola félretájékoztatta őket, mert az általa kiadott ún. tanulmányi kalauzban ez a követelmény nem szerepelt, hanem csak a főiskolán megszerezhető lektorátusi nyelvvizsga. Ezt az információt a panasz szerint szóban a tanulmányi osztály munkatársai is megerősítették a hallgatóknak, és csak 2000. június 15-én kaptak a tanulmányi osztályvezetőtől írásos tájékoztatást arról, hogy az állami nyelvvizsga-bizonyítvány bemutatása nélkül nem kaphatnak diplomát. E tájékoztatás után több hallgató - köztük a panaszosok is - levélben fordult a főigazgató asszonyhoz kifogásolva a jogszabály helytelen értelmezését (a felsőoktatási törvény intézményi hatáskörbe utalja a nyelvvizsga feltétel meghatározását, és a képesítési rendelet egyenértékű nyelvvizsga elfogadását is lehetővé teszi). Ennek figyelembevételével a Tanulmányi és Vizsgaszabályzat alapján álláspontjuk szerint jogosultak az oklevélre a lektorátusi vizsgát tett hallgatók is. A panaszosok kifogásolták, hogy e levelükre nem kaptak választ. 
A főigazgató asszony a képesítési követelmények főiskolai szabályozásáról a következő tájékoztatást adta. "Az Eszterházy Károly Főiskola 1992 szeptemberétől tért át hagyományos tanulmányi rendszeréről a szabadabb választási lehetőséget nyújtó, az elvégzett tanulmányok beszámítását lehetővé tevő tanegységrendszerű képzésre. Ebben a tantervben az intézmény középfokú "C" típusú nyelvvizsga követelményt írt elő hallgatóinak. A főiskolai tanács 1995-re vonatkozó képesítési követelmények hiányában és hallgatói nyomásra 1994. június 21-i határozatával ezt a következőkre módosította: középfokú "C" típusú állami vagy a főiskolán megszerezhető lektorátusi nyelvvizsga a záróvizsgára bocsátás feltétele.
Mind a képesítési követelmények, mind a szabadabb választást nyújtó tanulmányi rendszerek minimum követelményeket szabnak meg. Ha az intézmény úgy gondolta volna, hogy a lektorátusi nyelvvizsga mint minimum követelmény elegendő minden szakon, akkor szabályzataiban csak azt jeleníti meg."

A 2000-ben záróvizsgázók az 1996/97. év tanulmányi kalauzát vásárolhatták meg, melyben ugyancsak a fenti meghatározás szerepel idegen nyelvi követelményként. Ebből azonban - írja a főigazgató asszony - nem lehetett olyan következtetésre jutniuk, hogy nekik elegendő a lektorátusi nyelvvizsga, különösen nem, ha figyelembe veszik az intézmény egyéb tájékoztatását is. Az ún. tanulmányi kalauz, mint a hallgatók számára készített információs anyag, nem szabályzata az intézménynek, ennek kiadására semmilyen jogszabály, rendelet nem kötelez.
A főigazgató részletesen ismertette, hogy a hallgatók mikor, milyen tájékoztatást kaptak a tanulmányi kötelezettségeikről. Az érintett évfolyam hallgatói közül heten még a felsőfokú szociális képzésben résztvevők országos konferenciáján is hallhatták ezeket. Az intézmény tehát - álláspontja szerint - eleget tett tájékoztatási kötelezettségének.
A panaszban leírt problémák a főigazgató asszony szerint több zavaró körülményre vezethetők vissza, úgymint:
•	"A felvételi tájékoztatóban a szociálpedagógus szak szakpárban szerepelt. Az 1996 januári képesítési követelmények viszont olyan óraszámot határoztak meg, amely a szakot szakmai és finanszírozási szempontból egy elvárt szakká tette. A hallgatók azonban jelentkezésüket csak szakpárra adhatták be, ami szinte teljesíthetetlen terheket okozott a hallgatók többségének.
•	A szociálpedagógus szakkal párosított másik szaknak nem voltak képesítési követelményei, arra az intézmény szabályzata szerint a lektorátusi nyelvvizsga minimum követelmény vonatkozott, miközben a tanegységrendszerű képzésben valamely szaknál teljesített tanulmányok a másik szaknál/szakoknál "elszámolhatók".
•	A képesítési követelmények a szak korábbi követelményeihez képest olyan mértékű változást hoztak, amely a különböző szakmai bizottságokat (Tanárképzők Szövetségének Szociálpedagógiai Szakosztálya) és hallgatói csoportokat (szociális képzésben résztvevő hallgatók 5. országos konferenciája) is arra ösztönözte, hogy kérjék a képesítési követelmények módosítását és ezt komolyan remélték is. (Bizonyos módosítások, aztán a kormány 2000. június 22-i ülésén megtörténtek, de ez nem érintette a nappali tagozatos hallgatók középfokú nyelvvizsga követelményét.)
•	Az egri intézmény közel 7000 hallgató képzését végzi, korábban, ami általános követelményként az egyik hallgatóra vonatkozott, ugyanaz vonatkozott a másikra is. Az informális csatornákon keresztül a hallgatók egymástól is helytelen következtetésre juthattak. A 28 graduális szak közül az 1996-ban megjelent képesítési követelmény volt az első, amely az intézmény egy szakjára vonatkozott.
•	A szociálpedagógus hallgatók jelentős része maximálisan kihasználta a főiskola által nyújtott idegen nyelvi képzést. Többségük szakközépiskolai tanulmányokkal rendelkezik, ahol köztudottan alacsony az idegen nyelvi órák száma. Az állami középfokú nyelvvizsga letételére nem tudtak felkészülni, s így természetes módon most keresni akarnak valami megoldást.
•	Két hallgató átjelentkezését fogadtuk az 1998/99-es tanévben III. évfolyamra. Az ő külön tájékoztatásuk valóban nem történt meg. Tanulmányaikat szociálpedagógus szakon ők is 1996/97-es tanévben kezdték Esztergomban. Vagyis elvileg a képesítési követelmények megjelenéséről nekik is tudniuk kellett."

A főigazgató által közölt zavaró körülmények méginkább szükségessé tették volna, hogy a hallgatókat a főiskola hivatalosan, írásban és mielőbb tájékoztassa e fontos új követelményről. Ehhez elegendő lett volna egy hivatalos hirdetmény - jogszabályi alátámasztással - a főiskola hirdetőtábláján. Ez különösen fontos lett volna azért, mert akkor a tanulmányi és vizsgaszabályzat nem szólt egyértelműen a szociálpedagógus szak nyelvvizsga követelményéről. A tantervi irányelvekben foglalt vagylagos (állami vagy lektorátusi) előírás lehetőséget adott az enyhébb értelmezésre is a jogban nem járatos érdekeltek esetén. Számukra ugyanis nem nyilvánvaló, hogy az adott ügyben a kormányrendelet rendelkezését kell alkalmazni minden más szabállyal szemben is.
A hallgatók a főigazgatónak írt, 2000. június 19-i beadványukra kapott válaszból sem tudhatták meg, hogy ez miért van így, ha a felsőoktatásról szóló 1993. évi LXXX. törvény (Ftv.) 95. § (4) bek. b) pontja szerint a záróvizsgára bocsátás feltétele "az intézmény által előírt nyelvismeret megszerzésének igazolása". Ez a törvényszöveg - ugyanis mivel nem utal a képesítési követelmények szabta korlátra - valóban alkalmas annak az álláspontnak az alátámasztására, hogy az intézményi tanácsnak van hatásköre ebben a kérdésben. Minthogy ez a szöveg már több esetben okozott visszásságot a jogbiztonság alkotmányos követelményét sértve, az országgyűlési biztos ez év márciusában kezdeményezte az oktatási miniszternél a törvény módosítását. Ezzel a miniszter egyetértett. (OBH 3480/2000.)
A főigazgató válasza arra sem adott magyarázatot, hogy mi az államival egyenértékű nyelvvizsga, és a lektorátusi miért nem az. Az egyenértékűséget a képesítést szabályozó 6/1996. (I.18.) Korm. rendelet hatálybalépése idején a 3/1980. (X.25.) MM rendelet melléklete határozta meg. Később pedig a nyelvvizsgáztatást újraszabályozó 71/1998. (IV.8.) Korm. rendelet 13. § (7)-(11) bekezdése, ami viszont már nem az egyenértékű, hanem az "állami nyelvvizsgának felel meg" kifejezést használja. (Segítené a jogbiztonságot az olyan jogtechnikai megoldás, amely világosabbá tenné a jogalkalmazók - intézmények és hallgatók - számára a nagy számú képesítési jogszabály és a kormányrendelet e rendelkezéseinek ezt a kapcsolatát.)

A hallgatók tehát kaptak ugyan választ a levelükre, de az hiányos, és a jogállamban elvárható érvekkel nem szolgál a közölt álláspont mellett. A minisztériumi vezetők álláspontja fontos, de közölni kellett volna annak jogi alapját is. Ha ez elmarad, akkor a panaszosok okkal fogalmazzák meg kételyeiket, és keresik tovább igazukat. (Annál is inkább mert a 2000. június 27-i válasz azt is közli: "Ha kiderül, hogy az intézmény a lektorátusi nyelvvizsga mellett is kiadhatná az oklevelet, akkor ezt azonnal megteszi.")

2)	A panaszosok azt is kifogásolták, hogy a főiskola csak a záróvizsgát követően postázta számukra a Főiskolai Tanács 34/2000. (VI.9.) sz. határozatát, amely szerint: "A Kormány 2000. június 6-i ülésén módosított 6/1996. (I.18.) Korm. r. értelmében az intézményi tanács az alábbiak szerint határozott:
2001. július 31-ig terjedő időszakra vonatkozóan a szociálpedagógus szakon meghatározott állami vagy azzal egyenértékű nyelvvizsga a záróvizsgára bocsátás feltétele helyett a képesítési követelményekben meghatározott záróvizsga részét képezi. Azok a szociálpedagógus szakos hallgatók, akik 2001. július 31-ig záróvizsgát tesznek, az előírt nyelvvizsga bizonyítvány bemutatása után főiskolai oklevelet kapnak az adott szakon."
A panaszosok ezt úgy értelmezték, hogy a nyelvvizsgát 2001. július 31-ig kell letenniük, mert ezután a záróvizsgát elévültnek tekintik. A Főiskolai Tanács határozata nem ezt jelenti. A főigazgató asszony tájékoztatása is megerősíti, hogy erre lehetőségük van később is, mert a sikeresen teljesített záróvizsga nem évül el.
Minthogy azonban más intézmény esetén is előfordult félreértés e tárgyban, az országgyűlési biztos kezdeményezte, hogy a miniszter tegyen lépéseket a bizonytalanság megszüntetésére (OBH 3480/2000.). A miniszter ezt elfogadta, és felhívta az intézményeket arra, hogy ha az intézményi tanács élt a 97/2000. (VI.22.) Korm. rendeletben adott azzal a lehetőséggel, hogy a nyelvvizsga igazolása ne a záróvizsga, hanem a diploma kiadása előtt legyen kötelező, akkor az intézményi szabályzatban egyértelműen szabályozni kell az idegennyelvi követelmények teljesítésének végső időpontját, az esetleges további halasztás kérésének és engedélyezésének feltételeit, a záróvizsgára vonatkozó helyi eljárást.
Tekintettel arra, hogy a Kormány csak 2000. június 6-i ülésén döntött az előbbi könnyítésről, az intézmény nem tudta erről korábban tájékoztatni a panaszosokat.
Időközben 2000. március 26-ig, a 29 záróvizsgát tett szociálpedagógus hallgató közül 17 már nyelvvizsgázott, és így az oklevelét is megkapta.
A főiskola 2000-ben új tanulmányi és vizsgaszabályzatot fogadott el, amelynek mellékletében felsorolták az egyes szakok képesítési feltételeként előírt állami nyelvvizsga követelményeket. 

Összegezve:
Az előbbiekben már említett OBH 3480/2000. számú ügyben az országgyűlési biztos 2001 márciusában általános jelleggel állapította meg: "Több hasonló panasz vizsgálata alapján is kitűnt, hogy a főiskolai diploma megszerzésének középfokú állami nyelvvizsga feltételhez kötése sok problémát okozott. A kitűzött helyes cél - amely alkotmányosságát az Ftv. 95. § (4) bek. b) pontjával összefüggésben az Alkotmánybíróság is vizsgálta (870/B/1997. AB hat.) - eléréséhez vezető úton a sérelmek úgy kerülhetők el, ha a szabályozásra jogosult szervek figyelembe veszik a lehetőségeket, a különböző életfeltételeik (pl. nyelvtanulási lehetőségük) alapján más-más szakmát, pályát választók szempontjait. E körülmények mérlegelése természetesen kormányzati feladat és felelősség. Erről szól az oktatási miniszter a válaszában: "Feladatunk a nyelvoktatás helyzetének áttekintése, illetve javaslat kidolgozása a nyelvoktatás fejlesztésére. Hosszabb távú céljaink között szerepel az egységes érettségi vizsga 2005-től történő bevezetése, amelynek része az első nyelv követelményeinek középiskolai teljesítése." A hozzám érkező panaszok még ezt a hiányt és az ebből fakadó megoldatlan problémákat tükrözik."
A konkrét esetben a főiskola azzal, hogy nem kellő módon és a panaszra adott válaszában nem kellő tartalommal tájékoztatta a panaszos hallgatókat, elsősorban a jogbiztonság követelményéből fakadó (Alk. 2. § (1) bek.) tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben okozott visszásságot, ezen keresztül veszélyeztetve a művelődéshez (Alk. 70/F. §) és a munkához való (Alk. 70/D. §) alkotmányos jogot.
Figyelemmel arra, hogy a jogalkotással kapcsolatosan már más hasonló ügy alapján az országgyűlési biztos ajánlást tett a miniszternek, amit az el is fogadott, ez most nem szükséges.
Az egri Eszterházy Károly Főiskola főigazgatójánál viszont kezdeményezem, hogy a jövőben különös gondot fordítson a hallgatók tájékoztatására úgy, hogy az a képesítési követelményeket érintő változás esetén írásban történjék.
Kérem a főigazgató asszonyt, hogy a kezdeményezésemmel kapcsolatos állásfoglalásáról az Obtv. 21. § (2) bekezdése szerint 30 napon belül szíveskedjék tájékoztatni. 

Budapest, 2001. július 27.

Takács Albert