OBH 4810/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr.Gál Attila

A vizsgálat megindulása
	Panaszos 2000. szeptember 28-án beadvánnyal fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához. Beadványában sérelmezte, hogy az 1998. augusztus 26. napján lakásába történt betörés ügyében nem kellő körültekintéssel nyomozott a Sárvári Rendőrkapitányság. A neki 210.000 Ft kárt okozó betöréses lopás miatt indult nyomozást, a tettes ismeretlen volta miatt, 1998. október 26-án a Rendőrkapitányság megszüntette. Sérelmezte, hogy 1998. szeptember 18. napján ismét bejelentést tett, mert újabb betörést  kíséreltek meg. Intézkedés azonban nem történt. A rendőrség határozata ellen bejelentett panaszát a Sárvári Városi Ügyészség az 1999. március 4-én kelt, B.78/1999. számú határozatával elutasította.
	A panasz alapján felmerült, hogy panaszos alkotmányos jogai, a lefolytatott büntető eljárás során sérelmet szenvedtek. Ezért a panasz tárgyában, irat másolatok megküldésével felvilágosítást kértem a Sárvári Városi Ügyészségtől és a Legfőbb Ügyészség Nyomozás Felügyeleti Főosztályától. Mindkét hatóság a kért irat másolatokat átadta.

Az érintett alkotmányos jogok
•	Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság és az abból eredő jogbiztonság követelménye, a tisztességes eljáráshoz való jog.
•	Az Alkotmány 13. §-ában kinyilvánított tulajdonhoz való jog.
•	Az Alkotmány 57. § (5) bekezdésében rögzített jogorvoslathoz való jog.

Az alkalmazott jogszabályok
•	A büntető eljárásról szóló 1973. évi I. törvény  (Be)
131. § (1) A nyomozás során a valóságnak megfelelő tényállás felderítése érdekében haladéktalanul meg kell tenni minden törvényes és célszerű intézkedést.

139. § (1) A nyomozást határozattal meg kell szüntetni, ha
b) a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, az elkövető kiléte, illetőleg az, hogy a bűncselekményt a gyanúsított követte el, és az eljárás folytatásától sem várható eredmény;
(2) A nyomozást megszüntető határozatot közölni kell a sértettel, a feljelentővel és azzal, aki magánindítványt terjesztett elő. Ha a határozatot a nyomozó hatóság hozta, azt az ügyésznek is megküldi.
141. § (1) A nyomozás megszüntetése nem akadálya annak, hogy a hatóság ugyanabban az ügyben utóbb az eljárást folytassa.
148. § (1) Akinek a hatóság határozata, intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása a jogait vagy érdekeit sérti, emiatt panasszal élhet.
156. § (1) A pótnyomozás során e fejezet rendelkezéseit a következő eltérésekkel kell alkalmazni.
(2) Az ügyész pótnyomozást rendelhet el, ha
a) a tényállás nincs kellően felderítve,
156. § (1) A pótnyomozás során e fejezet rendelkezéseit a következő eltérésekkel kell alkalmazni.
(2) Az ügyész pótnyomozást rendelhet el, ha
a) a tényállás nincs kellően felderítve,

•	A Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény (Btk.)
316. § (1) Aki idegen dolgot mástól azért vesz el, hogy azt jogtalanul eltulajdonítsa, lopást követ el.

A vizsgálat megállapításai
	Panaszos beadványa és a beszerzett ügyészségi iratok alapján, a vizsgálat során a következők állapíthatók meg:
Panaszos a Sárvári Rendőrkapitányságon azért tett feljelentést, mert 1998. augusztus  26-án éjjel ismeretlen lakásába betört és onnan kézpénzt és ingóságokat lopott el 210.000 Ft összértékben. A Sárvári Rendőrkapitányság 680/1998. bü. szám alatt az ügyben helyszíni szemlét tartott és nyomozást folytatott le. Az ismeretlen elkövető felkutatása nem vezetett eredményre, ezért a nyomozást a Be. 139. § (1) bek. b) pont II. fordulata alapján, 1998. október 26. napján megszüntette.
Panaszos ezt követően több alkalommal bejelentést tett az elkövető lehetséges személyéről, majd a megszüntető határozat ellen, kérve a nyomozás tovább folytatását a Sárvári Városi Ügyészséghez fordult. A panaszt, amelyben a nyomozás megszüntetését sérelmezve a nyomozás folytatását kérte panaszos, a Városi Ügyészség az 1999. március 4-én kelt B.78/1999/1. számú határozatával elutasította, utalva arra. hogy az elkövetők kilétére vonatkozó adatot a nyomozás során beszerezni nem lehetett. Határozatát az ügyészség Panaszosnak kézbesítette. Panaszos ezt követően, 1999.március 18-án ismét kérte a nyomozás folytatásának elrendelését, bár újabb adatot, bizonyítékot megjelölni nem tudott. A Sárvári Rendőrkapitányság Panaszosnak ezt a kérelmét, 1999.április 26-án kelt levélben, határozat hozatala nélkül, elutasította, azzal indokolva, hogy ezúttal sem  közölt újabb adatokat, tényeket a sérelmére elkövetett lopással kapcsolatban. A Sárvári Rendőrkapitányság e levelében Panaszos számára panaszjogot, a Be. 148. § (1) bekezdésének rendelkezése ellenére, nem biztosított.
Panaszos ezután, 2000. június hó 2-án a Sárvári Városi Ügyészségnél jelentett be panaszt a nyomozás eredménytelensége, a nyomozás megszüntetése és az eljárás folytatását kérő beadványai elutasítása miatt. E felügyeleti panasz alapján a Vas megyei Főügyészség felülvizsgálta az addigi nyomozást és az ennek kapcsán hozott határozatokat, és a panaszt NF.566/2000/1.számú, 2000. június 20. napján kelt határozatával elutasította. Indokolásában rámutatott, hogy a rendelkezésre álló adatok alapján az elkövető kilétét megállapítani a nyomozás során nem lehetett és a nyomozás folytatásától sem lehet eredményt várni.
Panaszos a Vas megyei Főügyészség döntését is sérelmesnek tartotta, ezért 2000. augusztus 1. Napján személyes megjelent  a Sárvári Városi Ügyészségen, ahol jegyzőkönyvbe mondva fejtette ki indokait, panaszolva, hogy a rendőrség nem tett meg minden az elkövető kilétének felderítése érdekében és kérte a nyomozás folytatásának elrendelését. Ezt a panaszt és a nyomozás addig keletkezett iratait, a Legfőbb Ügyészség Nyomozás Felügyeleti Főosztálya felügyeleti jogkörében vizsgálta meg. A panaszt ez a felülvizsgálat sem találta alaposnak, megállapítva azt is, hogy a betörést követő helyszíni szemléről készített jegyzőkönyv nem tartalmaz olyan adatot amely ujjnyomok rögzítésének tényét igazolná. A nyomozás folytatásától sem várható az ismeretlen elkövető személyének felderítése. Erről Panaszost a NF.3849/2000/1-I szám alatt, 2000. augusztus 25-én értesítette.
	Mindezek alapján megállapítható, hogy Panaszos ügyében a nyomozó hatóságot mulasztás nem terheli. Az elkövető kilétét felderíteni nem sikerült és a nyomozás folytatásától sem várható eredmény, ezért jogszerűen szüntette meg a Be. 139. § (1) bekezdés b) pontja I. fordulatára alapítva a nyomozást.
	Megállapítható viszont az is, hogy a Sárvári Rendőrkapitányság helytelenül járt el akkor amikor Panaszosnak az 1999. április 26.-i, a nyomozás folytatását kérő beadványát nem határozattal bírálta el, hanem levélben utasította el kérelmét. E levélben pedig nem biztosított számára panaszjogot (Be.148. § (1) bekezdés). Ezzel az eljárásával a Sárvári Rendőrkapitányság közvetlenül veszélyeztette Panaszosnak az Alkotmányban  rögzített jogorvoslathoz való jogát (Alkotmány 57. § (5) bekezdés).  A Sárvári Rendőrkapitányságnak ez az eljárása az ügy érdemére kihatással azonban nem volt. Panaszos panaszjogát érvényesítette. Ezért az említett alkotmányos joggal kapcsolatos visszásság csekély súlyú, és a jövőt illetően a hasonló alkotmányos visszásságot a Sárvári Rendőrkapitányság Vezetője saját hatáskörében tett intézkedéssel is meg tudja előzni. Ezért az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján a Sárvári Rendőrkapitányság Vezetőjét felkérem tegyen intézkedést annak érdekében, hogy hasonló alkotmányos visszásság a Rendőrkapitányság nyomozati eljárásai során ne következhessen be. A konkrét ügyek nyomozás során, vagy annak befejezése után, az ügyre vonatkozóan előterjesztett kérelmek elutasítása indokolt határozattal történjen meg, kioktatva abban az előterjesztőt a Be. 148. § (1) bekezdésében írt panaszjogára.
Az Obtv. 21. § (2) bekezdése alapján kérem a Sárvári Rendőrkapitányság Vezetőjét, hogy kezdeményezésem kézhezvételétől számított harminc napon belül, kezdeményezésem tekintetében kialakított érdemi állásfoglalásáról, illetve a megtett intézkedéseiről tájékoztatni szíveskedjék.
Amennyiben kezdeményezésemmel nem ért egyet, az Obtv. 21. § (3) bekezdésére figyelemmel köteles azt, a (2) bekezdésben megjelölt határidőn belül, véleményével ellátva a felügyeleti szervéhez felterjeszteni és erről az Országgyűlési Biztos Hivatalát értesíteni.
A vizsgálatot lezártam. Erről jelentésem megküldésével értesítem Panaszost, a Sárvári Városi Ügyészséget és a Sárvári Rendőrkapitányság Vezetőjét.

Budapest, 2000. november 14.

Gönczöl Katalin