OBH 4720/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző:  dr. Kiss A.
Tárgy: Büntetésvégrehajtási Intézet eljárása

Az eljárás megindulása
	A panaszos a Váci Fegyház és Börtönben tölti szabadságvesztés büntetését. Hivatalomhoz írt levelében sérelmezte, hogy cukorbetegsége ellenére nem biztosítanak számára diétás étkeztetést, és gyógyszereinek kiosztása is elmarad. A panaszos leírta azt is, hogy a rokonaival való jobb kapcsolattartás miatt a lakóhelyéhez közelebbi bv-be kérte átszállítását, de kérelmét indokolás nélkül elutasították.

A megállapított tényállás
	A panaszost 2000 februárjában fogadták be a Váci Fegyház és Börtönbe. Cukorbetegségét az orvosi vizsgálat alkalmával megállapították, és azt nyilvántartásba is vették. A panaszost 2000. augusztus 28-án korábbi zárkájából egy másik zárkába és egyúttal új körletre helyezték át. Az áthelyezés során, a megfelelő élelmezés biztosításáért - az adott körleten - felelős bv. alkalmazottak nem jelezték az intézet konyhájának, hogy a panaszos diétás étkeztetésre szorul, emiatt a panaszos két héten át nem részesült diétás étkeztetésben. A panaszos étkeztetés miatt tett panasza után azonban a bv. intézet parancsnoka intézkedett a diétás élelmezés biztosítása iránt.
A panaszos részére a szükséges gyógyszert egy alkalommal nem osztották ki, arra hivatkozással, hogy aznap körszállításon volt.
A panaszos első ízben 2000. március 1-jén kérte átszállítását a Baracskai Büntetésvégrehajtási Intézetbe. A rendelkezésemre álló dokumentációban arra utaló adat, hogy az átszállítási kérelem tárgyában határozatot hoztak, és azt a panaszossal közölték is nem volt. Másodízben, 2000. június 6-án a panaszos rokkant édesanyja kérte fia könnyebb látogatása miatt az átszállítást. A kérelmet az intézet parancsnoka elutasította. A panaszos az elutasítás miatt panasszal fordult a Büntetésvégrehajtás Országos Parancsnokságához, amely kérelemét a Baracskai Büntetésvégrehajtási Intézet zsúfoltságára hivatkozással szintén elutasította.

Érintett alkotmányos jogok és alkalmazott jogszabályok
•	A Magyar Köztársaság Alkotmánya
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelenlévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
•	 A szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól szóló 6/1996 VII. 12. IM rendelet
6. § (1) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a fogvatartottnak a fogvatartással összefüggő ügyében - hivatalból vagy kérelemre - azon intézet kijelölt szervezeti egységének a vezetője dönt, ahol a fogvatartott a büntetés vagy intézkedés végrehajtása céljából tartózkodik. A fogvatartott a fogvatartással összefüggő ügyében - a kérelem, bejelentés tárgyának a megjelölése nélkül - személyes meghallgatást kérhet az intézet szervezeti egységeinek a vezetőitől vagy a parancsnoktól, hozzájuk írásban közvetlenül is fordulhat.
(2) A fogvatartott az (1) bekezdés szerinti döntés (intézkedés, határozat) ellen, vagy annak elmulasztása esetén panasszal fordulhat a parancsnokhoz. Ha a döntést a parancsnok, vagy jogszabályban meghatározott esetekben a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága (a továbbiakban: Országos Parancsnokság) kijelölt szervezeti egységének a vezetője hozta, a panaszt az országos parancsnok bírálja el.
(3) Ha jogszabályban meghatározott esetekben a fogvatartott ügyében az országos parancsnok döntött, a panaszt az igazságügyminiszter bírálja el.
(4) A panaszt a fogvatartott a döntés közlésétől, illetve a döntés elmulasztásától számított tizenöt napon belül terjesztheti elő. Ha a fogvatartott a panasz megtételében akadályoztatva volt, a tizenöt napos határidő az akadály megszűnésétől számít.
(5) A panaszt tizenöt napon belül kell elbírálni, e határidő indokolt esetben harminc nappal meghosszabbítható. A panasz elbírálásáról a fogvatartottat tájékoztatni kell.
31. § (1) A szabadságvesztés végrehajtására a jogszabályokban foglalt feltételeknek megfelelő intézetet az Országos Parancsnokság illetékes szervezeti egységének a vezetője jelöli ki.
(2) Az elítélt az (1) bekezdés rendelkezésétől eltérő intézetbe - a kijelölésre jogosult engedélye alapján - akkor szállítható, ha
a) a kijelölt intézetben nincs férőhely;
b) a más intézetben való elhelyezés biztonsági okból indokolt;
c) az elítélt más intézetben való elhelyezését kérte;
d) a megfelelő foglalkoztatására csak más intézetben van lehetőség;
e) jogszabály így rendelkezik.
(3) Az elítélt a (2) bekezdés szerinti intézetbe csak akkor szállítható, ha ott a szabadságvesztés végrehajtási fokozatára, illetve az elítéltek elkülönítésére vonatkozó jogszabályi rendelkezések végrehajtása biztosított.
35. § (1) A napirendben kell meghatározni minden olyan tevékenységet, amely a bv. szerv napi folyamatos működését biztosítja, így különösen az ébresztő és a takarodó, a nyitás és zárás, a létszámellenőrzés, az étkezés, a szabad levegőn való tartózkodás, a munkavégzés, az oktatás, az orvosi rendelés, a szabadidő eltöltése és a jogorvoslatok előterjesztése idejét és helyét.
(2) A takarodó és az ébresztő között legalább nyolc óra folyamatos pihenőidőt kell biztosítani.
(3) Az étkezésre naponta háromszor, esetenként legalább húsz percet kell biztosítani.
88. § (1) Az elítélt által megjelölt személyek részére a látogatásról az intézet az elítélt útján értesítést küld.
(2) A látogatásból ki kell zárni azt, akit az ügyész vagy a bíróság a folyamatban lévő büntetőeljárás eredményessége érdekében attól eltiltott, illetve azt, akinek a magatartása - a rendelkezésre álló adatok alapján - az intézet biztonságára veszélyt jelent.
(3) A látogatásról szóló értesítésnek tartalmaznia kell
a) a látogatásra jogosult nevét;
b) a látogatás időpontját és időtartamát;
c) felhívást, hogy a látogató a személyazonosságát igazoló okmányt hozza magával;
d) az intézetbe bevihető tárgyak körét;
e) a ruházat és csomag átvizsgálásának lehetőségéről, és az intézetben való tartózkodás szabályairól szóló tájékoztatót.
(4) A látogatás félbeszakítható, ha az elítélt vagy a látogató a látogatás rendjét megsérti, és azt figyelmeztetés ellenére sem hagyja abba.
(5) A látogatást meg kell szakítani, ha az elítélt vagy a látogató magatartása az intézet biztonságát közvetlenül sérti vagy veszélyezteti.
89. § (1) Az elítélt egy időben két kiskorút és két felnőttet fogadhat. A látogatási időt és a látogatás időtartamát a parancsnok határozza meg, annak időtartama alkalmanként harminc percnél rövidebb nem lehet.
(2) A látogatási idő az elítélt, illetve a látogató kérelmére legfeljebb harminc perccel meghosszabbítható.
(3) A látogatást az erre kijelölt helyiségben, asztal mellett, ülve kell lebonyolítani.
(4) Az elítélt részére engedélyezhető, hogy a látogató által hozott vagy a helyben vásárolt élelmiszert ellenőrzés után elfogyassza, a megmaradt élelmiszert a körletre magával vigye.
(5) A látogatás ideje alatt csak az intézetben vásárolt, illetve az intézet által biztosított ital fogyasztható.
(6) Az elítélt a látogatónak ajándékot vagy más tárgyat csak engedéllyel adhat át.
(7) Az elítéltet és a látogatót a beszélgetés ellenőrzésének a lehetőségéről tájékoztatni kell.
(8) Az elítéltet a más intézetben fogvatartott hozzátartozója a két intézet parancsnokának együttes engedélyével látogathatja meg. A látogatás költségei a látogató elítéltet terhelik, kivéve, ha az utazásra az intézetek közötti rendszeres körszállítás keretében kerül sor.
90. § (1) Ha az intézet biztonságának a védelme indokolja, a parancsnok elrendelheti, hogy az elítélt a látogatóval rácson keresztül, vagy zárt fülkéből, telefonon beszélhessen.
(2) A különleges biztonságú körleten elhelyezett elítélt a látogatójával csak zárt fülkéből beszélhet, a látogatótól élelmiszert vagy más tárgyat nem vehet és nem adhat át.
(3) A látogatóhelyiségek berendezését a biztonsági szempontok figyelembevételével, az országos parancsnok intézkedésben állapítja meg.
147. § (1) Az elítélt részére az általuk végzett munka jellegének, az egészségi állapotuknak és az életkoruknak megfelelően kialakított normák alapján, legalább napi háromszori étkezést - ebből legalább egy alkalommal meleg ételt - kell biztosítani.
(2) Rendkívüli esemény idején - legfeljebb három napig - az elítéltek kizárólag hideg élelemmel is elláthatók, az átszállításra, illetve az előállításra kerülő elítélt részére csomagolt hideg élelmet kell adni. A hideg élelem elfogyasztásához szükséges eszközöket az intézet biztosítja.
(3) Az élelmezési normákat a rendelet 7. számú melléklete tartalmazza.
(4) Az elítélt részére, orvosi javaslat alapján - a vonatkozó normakereten belül - diétás vagy kímélő ételt kell biztosítani.
(5) Az élelmezésnél az intézet lehetőségein belül, az elítélt vallási igényeit is figyelembe kell venni.
(6) Az ételek adagolását és kiosztását elítélt csak felügyelet mellett végezheti.
Az elítéltek egy napra eső élelmezési normája
- Nem dolgozó elítélt részére	9 200-10 000 Joule;	
- könnyű testi munkát végző és a fiatalkorú elítélt részére	13 400-15 000 Joule;	
- nehéz testi munkát végző elítélt részére	14 700-16 300 Joule;	
- kórházi ápolás ideje alatt, amennyiben az orvos másként nem rendelkezik	
12 600-13 400 Joule;	
- orvosi javaslat alapján fogyasztó, illetve roboráló (erősítő) diéta esetén	
3 200-16 800 Joule.	

•	A büntetések és az  intézkedések végrehajtásáról szóló 1979. évi 11. tvr.
24. § A szabadságvesztést a bíróság által meghatározott fokozatban - fegyházban, börtönben vagy fogházban - és a büntetés-végrehajtási szervezet által kijelölt, lehetőleg az elítélt lakóhelyéhez legközelebb eső büntetés-végrehajtási intézetben hajtják végre. A fegyház a börtönnél, a börtön a fogháznál szigorúbb végrehajtási mód.
36. § (1) Az elítélt jogosult
a) a higiéniai feltételeknek megfelelő egészséges elhelyezésre, az egészségi állapotának és a szabadságvesztés végrehajtása alatti tevékenységének megfelelő élelmezésre, egészségügyi ellátásra;
4. A büntetésvégrehajtási intézetek kijelöléséről szóló 21/1994 XII.30. IM rendelet
9. § Ha az elítéltet a Tvr. 24. §-a alapján a lakóhelyéhez legközelebbi - a végrehajtási fokozatnak megfelelő - büntetés-végrehajtási intézetben nem lehet elhelyezni, a büntetés-végrehajtás országos parancsnoka a végrehajtásra az 5-7. §-okban foglaltakról eltérő más büntetés-végrehajtási intézetet is kijelölhet.

A vizsgálat megállapításai
	A büntetésvégrehajtási intézetbe való befogadást megelőző orvosi vizsgálaton megállapították, hogy a panaszos cukorbeteg. A befogadást követően orvosi utasításra a panaszost a betegségének kezeléséhez szükséges gyógyszerekkel ellátták, étkeztetését is ennek megfelelően biztosították. A panaszos más körletre való áthelyezését követően mind egészségügyi ellátása mind étkeztetése során problémák merültek fel. A panaszos két hétig nem részesült diétás étkeztetésben és egy alkalommal gyógyszereit sem kapta meg. Az egészségügyi ellátás és az egészségi állapotnak megfelelő étkeztetés biztosítása a fogvatartottak tekintetében a büntetésvégrehajtási intézetek feladata. A feladat  tényleges teljesítéséhez szükséges körülmények biztosítása azért is fontos, mert a fogvartartottaknak nincs lehetőségük arra, hogy önmagukról gondoskodjanak, orvosi ellátás érdekében a büntetésvégrehajtás intézményén kívül házi- vagy szakorvost keressenek fel. Az, hogy a panaszos - noha egészségi állapota ezt indokolta - két héten át nem kapta meg az  állapotának megfelelő élelmet, és gyógyszereit azon a napon, amikor körszállításon vett részt nem adták oda neki az Alkotmány 70/D. §-ában deklarált lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joggal összefüggésben visszásságot okozott, így a bv. intézet eljárásával a panaszos állampolgári jogát megsértette.
	A panaszos Baracskai Büntetésvégrehajtási Intézetbe való átszállítása iránti - 2000. márciusában benyújtott - kérelem tárgyában a vizsgálat nem talált arra utaló adatot, hogy határozatot hoztak volna. A büntetésvégrehajtási szervekkel szemben is fennáll az a követelmény, ami valamennyi hatóságra érvényes: az eljáró hatóság mind az ügy érdemében, mind az eljárás során eldöntendő kérdésekben határozatot köteles hozni. A határozat meghozatala az Alkotmány 57. § (5) bekezdésében biztosított jogorvoslathoz való jog gyakorlásának feltétele. Miután a határozathozatal megtörténte nem bizonyított, és a panaszos a jogorvoslathoz való jogát - valószínűsíthetően a határozat hiányában - nem gyakorolta, megállapítom, hogy a büntetésvégrehajtási intézet eljárása a jogorvoslathoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott.
	Második alkalommal a panaszos édesanyja kezdeményezte az átszállítást. A kérelem tárgyában - ezúttal megállapíthatóan - határozat született, amelyet indokoltak és a panaszossal közöltek. Az elutasító határozat ellen a panaszos panaszt nyújtott be a Büntetésvégrehajtás Országos Parancsnokságán. A BVOP a panaszt elutasította, az indokolásban leírta, hogy a Baracskai Bv. Intézet elhelyezési nehézségekkel küzd, ezért az átszállításra nincs lehetőség. A második átszállítási kérelem elbírálása során a bv. intézet és az Országos Parancsnokság egyaránt betartotta az eljárási határidőket, a kérelmet határozattal bírálta el, határozatát a jogszabályi előírásoknak megfelelően közölte és indokolta, így eljárásával alkotmányos joggal összefüggésben visszásságot nem okozott.

Ajánlás:
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 21. §-ába foglalt felhatalmazásom alapján, a fentiekben megállapított visszásságok orvoslása érdekében a következő kezdeményezést teszem:
	Felhívom a Váci Fegyház és Börtön parancsnokának figyelmét a körültekintőbb ügyintézés szükségességére a határozatok meghozatala, azok indokolása és közlése során. Felkérem továbbá, hogy gondoskodjon a fogvatartottak egészségügyi ellátásának maradéktalan biztosítása iránt.

Budapest, 2001. február 16.

Gönczöl Katalin