OBH 4670/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Győrffy Zsuzsanna

A vizsgálat megindítása
	Az Észak-Magyarország folyó év szeptemberében megjelent cikkéből és az RTL - Klub Fókusz című műsorából értesültem arról, hogy egy Sárospatakon élő család hét éves gyermeke majdnem belehalt sérüléseibe, mert édesanyja a gyermek balesete után nem engedte őt kórházba szállítani. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény ( továbbiakban Obtv. ) 16. § (2) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján az ügyben hivatalból vizsgálatot indítottam.
	A területileg illetékes jegyzőtől és a gyermekjóléti szolgálattól tájékoztatást kértem azzal kapcsolatban, hogy az érintett család a gyermekvédelmi szakemberek látókörében volt-e, alapellátásban a családot gondozták-e. A településen gyermekjóléti szolgáltatást működtető Családsegítő és Pedagógiai Szakszolgálattól tájékoztatást kértem azzal kapcsolatosan is, hogy a gyermekek veszélyeztetésének megelőzése érdekében szervezetük működtet-e veszélyeztetést észlelő-és jelzőrendszert.

A megállapított tényállás
	Sárospatakon a Családsegítő és Pedagógiai Szakszolgálat 1998. március 1-je óta működik. Tájékoztatásuk szerint a veszélyeztetést észlelő-és jelzőrendszer kialakítását és működését megalakulásuk óta folyamatosan szervezik. Állandó tagjai az óvodai és iskolai gyermekvédelmi felelősök, a védőnők, a gyermekorvosok, a rendőrség ifjúságvédelmi referense, az önkormányzat és a gyámhivatal képviselője. A jelzőrendszer tagjai havonta tartanak " kerekasztal " megbeszélést.
	Az elmúlt évben a Családsegítő és Pedagógiai Szakszolgálat az óvodáktól és iskoláktól bekérte a hátrányos és veszélyeztetett gyerekek névsorát. Céljuk ezzel az volt, hogy a tudomásukra jusson hány hátrányos és veszélyeztetett gyermek él a városban.  A balesetet szenvedett gyermek nővére is szerepelt a listán, de a szakszolgálat nem kapott jelzést azzal kapcsolatosan, hogy a családot gondozni kellene. A családdal a szakszolgálat ez év augusztusában került kapcsolatba. Az anya a Nevelési Tanácsadóba vitte gyermekét. Ide iskolaérettségi vizsgálatra az iskola küldte a gyermeket, mert a kisfiú nem vett részt a beiskolázás előtti kötelező óvodai foglalkozáson. Ennek az volt az oka, hogy a család állandó bejelentett lakhelye nem Sárospatakon volt, ezért semmilyen nyilvántartási rendszerben nem szerepeltek, így az önkormányzatnak nem lehetett tudomása arról, hogy a gyermeknek óvodába kellene járnia. Mivel a nagyobbik gyermek Sárospatakon járt iskolába, feltehetőleg ezért derült ki, hogy a családban van még egy gyermek, aki közeledik  a tanköteles korhoz.
	Az iskolaérettségi vizsgálatot vezető pedagógus kísérte át az anyát a családsegítő szolgálathoz azért, hogy legyenek segítségére a gyermekvédelmi támogatás igényléséhez. A családsegítő szolgálat ekkor nyilvántartásba vette a családot. Környezettanulmányt a gyermekjóléti szolgálat munkatársa készített náluk. A családgondozó feljegyzése szerint a család egy komfort nélküli szoba-konyhás lakásban él a város szélén. A lakást a lehetőségek szerint tisztán tartják. Az anya szerint itt elférnek, de anyagi körülményeik megnehezítik életüket, a villanyt díjfizetési hátralék miatt már kikapcsolták. Az anya és élettársa munkanélküliek, kimutatható bevételük a két gyermek után járó családi pótlék. A családgondozó segítségükre volt a számukra alanyi jogon járó gyermeknevelési támogatás igényléséhez és az állandó lakóhely bejelentéséhez. Az anyával való beszélgetés és a környezettanulmány készítése során a szakemberek nem tartották szükségesnek a család alapellátásban való gondozását, vagy a gyermekek védelembe vételét.
	A szeptemberi " kerekasztal " megbeszélésen jelezte a szakszolgálat egyik munkatársa, hogy a Fókusz műsorából értesült az eseményekről. Ezt követően alapellátásban gondozzák a családot.
	A jegyző tájékoztatása szerint a gyámhatóságnak nem volt a gyermek veszélyeztetettségéről tudomása.

Az ügy jogszabályi háttere

A Magyar Köztársaság Alkotmánya 
67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez. 

1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról
1. § (1) E törvény célja, hogy megállapítsa azokat az alapvető szabályokat, amelyek szerint az állam, a helyi önkormányzatok és a gyermekek védelmét ellátó természetes és jogi személyek, továbbá jogi személyiséggel nem rendelkező más szervezetek meghatározott ellátásokkal és intézkedésekkel segítséget nyújtsanak a gyermekek törvényben foglalt jogainak és érdekeinek érvényesítéséhez, a szülői kötelességek teljesítéséhez, illetve a gondoskodjanak gyermekek veszélyeztetettségének megelőzéséről és megszüntetéséről, a hiányzó szülői gondoskodás pótlásáról, valamint a gyermekvédelmi gondoskodásból kikerült fiatal felnőttek társadalmi beilleszkedéséről.
(2) Az (1) bekezdésben foglaltak szerint eljáró szervezetek és személyek tevékenységük során együttműködnek a családdal és - jogszabályban meghatározottak szerint - elősegítik a gyermek családban történő nevelkedését.
17. § (1) Az e törvényben szabályozott gyermekvédelmi rendszerhez kapcsolódó feladatot látnak el - a gyermek családban történő nevelkedésének elősegítése, a gyermek veszélyeztetettségének megelőzése és megszüntetése érdekében - a törvényben meghatározott   alaptevékenység keretében
b) a személyes gondoskodást nyújtó szolgáltatók, így különösen a családsegítő szolgálat, a családsegítő központ,
c) a közoktatási intézmények, így különösen a nevelési-oktatási intézmény, a nevelési tanácsadó,
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott intézmények és személyek kötelesek jelzéssel élni a gyermek veszélyeztetettsége esetén a 40. §-ban meghatározott gyermekjóléti szolgálatnál, illetve indokolt esetben kötelesek hatósági eljárást kezdeményezni. Ilyen jelzéssel és kezdeményezéssel bármely állampolgár és a gyermekek érdekeit képviselő társadalmi szervezet is élhet.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott személyek, szolgáltatók, intézmények és hatóságok a gyermek családban történő nevelkedésének elősegítése, a veszélyeztetettség megelőzése és megszüntetése érdekében kötelesek egymással együttműködni.
39. § (2) A gyermekjóléti szolgáltatás feladata a gyermek veszélyeztetettségének megelőzése érdekében
a) a veszélyeztetettséget észlelő és jelző rendszer működtetése, a nem állami szervek, valamint magánszemélyek részvételének elősegítése a megelőző rendszerben,
b) a veszélyeztetettséget előidéző okok feltárása és ezek megoldására javaslat készítése,
c) az a) pontban, valamint a 17. § (1) bekezdésében meghatározott személyekkel és intézményekkel való együttműködés megszervezése, tevékenységük összehangolása.
(3) A gyermekjóléti szolgáltatás feladata a kialakult veszélyeztetettség megszüntetése érdekében
a) családgondozás a családban jelentkező működési zavarok ellensúlyozására,
b) a családi konfliktusok megoldásának elősegítése, különösen a válás, a gyermekelhelyezés és a kapcsolattartás esetében,
c) az egészségügyi és a szociális ellátás, valamint a hatósági beavatkozás kezdeményezése,

A vizsgálat megállapításai
	A rendelkezésemre álló iratokból megállapítottam, hogy az illetékes családsegítő szolgálat a gyermekvédelmi törvényben előírt kötelezettségének eleget tesz azzal, hogy a gyermekek veszélyeztetettségét észlelő és jelzőrendszert működtet.
	A gyermekről a gyámhatóságnak a család állandó bejelentkezésének elmulasztása miatt akkor sem lett volna tudomása, ha a gyermekeket állandó lakhelyükön veszélyeztetettségük miatt már védelembe vették volna. A családsegítő szolgálat is csak az iskolákból bekért veszélyeztetett és hátrányos helyzetű gyermekek névsorából tudott arról, hogy a sérülést szenvedett gyermek nővérét az iskolában veszélyeztetettként tartják nyilván. A családsegítő szolgálat - érthető módon - az összes veszélyeztetettként nyilvántartott gyermekek családjának gondozását nagy számuk miatt képtelen lenne ellátni. A családgondozást csak akkor kezdik meg, ha jelzést is kapnak arról, hogy arra szükség van. A kisebbik gyermek tankötelezettségéről is csak azért szereztek tudomást, mert a nagyobbik járt iskolába, ezért a pedagógusoknak tudomása volt arról, hogy a családban még egy gyermek nevelkedik. Arra a problémára, hogy az állandó bejelentett lakcímükről elköltöző, de lakcímet nem változtató veszélyeztetett, valamint védelembe vett gyerekek nyilvántartása elégtelen már egy korábbi jelentésemben ( OBH 2597/1999. ) felhívtam a figyelmet. Mivel ezeket a családokat lakcímbejelentés hiányában annak a településnek az önkormányzata ahol életvitelszerűen tartózkodnak nem tartja nyilván, ezért gyermekeik veszélyeztetettségéről az ellátó rendszer vagy nem, vagy csak véletlenszerűen szerez tudomást. Ebben az esetben is ez történt. Amikor a család gondjai a családsegítő szolgálat tudomására jutottak haladéktalanul környezettanulmányt készítettek náluk, segítségükre voltak a lakcímbejelentésben és gyermekvédelmi támogatás igénylésében. A segítő szakemberek úgy ítélték meg, hogy azt a problémát, amivel a gyermekek anyja hozzájuk fordult sikerült megoldaniuk, a család további gondozása nem szükséges.  Döntésüket arra alapozták, hogy a nagyobbik gyermek rendszeresen járt iskolába, az iskola pedagógusai a családdal kapcsolatosan nem jeleztek olyan problémát, amely a gyermekjóléti szolgálat beavatkozását igényelte volna. A környezettanulmányt készítő családgondozó sem javasolta az gyermekek alapellátásban való gondozását.
	Fentiek miatt sem a gyámhatóság, sem a családsegítő szolgálat mulasztását nem állapítom meg.
	Azért, hogy a jövőben a településről elköltöző, de lakcímet nem változtató családok veszélyeztetett gyermekei ne kerüljenek ki a gyermekvédelmi ellátórendszer látóköréből az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján kezdeményezem:
- a sárospataki Családsegítő és Pedagógiai Szakszolgálat vezetőjénél azt, hogy ha a jövőben a tudomásukra jut a településükről elköltöző gyermekvédelmi alapellátásban részesülő gyermek(ek) családjának új lakcíme, az új lakcím szerint gyermekjóléti szolgálatot értesítsék a kiskorú(ak) veszélyeztetettségéről.

Budapest, 2000. november 18.

Gönczöl Katalin