OBH 4660/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Izafé Éva

Az eljárás megindulása
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához mert sérelmezte Biatorbágy Nagyközség Önkormányzatának eljárását a szennyvízhálózatra való rákötéssel kapcsolatos ügyében.
A vizsgálat az Alkotmányban deklarált hátrányos megkülönböztetés tilalmának, a jogbiztonsághoz és a tisztességes eljáráshoz való jog megsértésének gyanúja miatt indult, melynek során tájékoztatást kértem a polgármestertől.

A megállapított tényállás 
	A panaszos a nagyközségben a  Játszótér 1. szám alatt családi házat épített. A környéken  elkészült a csatornahálózat, kivéve a Játszótér 1. és 3. szám alatti építési telkeket, ahol a gerinccsatorna építése elmaradt. A panaszos első ízben 1994-ben kérte a polgármester segítségét, hogy pótlólag biztosítsák a két telek szennyvízcsatornára való rákötését. A polgármester válaszában közölte, hogy ez 1994. augusztus 20-ig megtörténik. Ezt követően a műszaki csoportot , az önkormányzat szakbizottságát és a jegyzőt is megkereste - sürgetve az érdemi intézkedést -,  de választ nem kapott. Időközben a ház felépült, így a panaszos viziközmű társasághoz fordult, hogy a panaszos költségére a társaság gondoskodjon a közműkapcsolat kiépítéséről. A cég 1998-ban elvégezte a kivitelezést. A panaszos ezt követően ismételten a polgármesterhez fordult, és most már azt kérte, hogy a költséget az önkormányzat utólag térítse meg, mert úgy gondolta, hogy Ő ugyanolyan állampolgár, mint a község többi lakója. Beadványa 1999. december 6-án kelt. Pár hónap múlva, 2000. január 26-án a polgármestert sürgetve, kérte a válasz megküldését. A válasz 2000. február 11-én rövid levélben meg is érkezett, amelyben azt kérte az önkormányzat, hogy a befizetési bizonylatait nyújtsa be. Ezt azonnal megtette és várta költségének a megtérítését. Az ügyintézés itt megállt, mivel telefoni érdeklődésére a műszaki csoport ügyintézője közölte, hogy a térítés ügyében a képviselő-testület fog dönteni. Sajnos az ügy nem került a testület elé - mert mint az ügyintéző közölte a panaszossal -, azt elfelejtették napirendre tűzetni. Bíztatták, hogy a következő ülésen dönteni fognak. Ez nem történt meg, annak ellenére sem, hogy azt a panaszos  több ízben sürgette.
	Az eljárás során megkerestem a polgármestert és arra kértem választ, hogy az eredeti csatornázási program miért nem érintette a kérdéses két ingatlant, illetve az ígéret ellenére miért nem intézkedtek utólag a panaszos által befizette 100 ezer forint kifizetése érdekében.  A polgármester válaszában részletes tájékoztatást adott. Az önkormányzat 1992-1994. között nagyarányú csatornázási és szennyvíztisztító építési beruházást valósított meg. A szennyvíztisztító építés és csatornázás teljes egészében Biatorbágy Nagyközség Önkormányzatának beruházása volt. Az önkormányzatnak a saját forrását olyan szerencsés módon sikerült biztosítania - főként a községükben jelentkezett nagy vállalkozások hozzájárulásai eredményeként -, hogy a lakossági befizetések nélkül is a költségek 60 %-a állt a rendelkezésére, amikor céltámogatási pályázatra jelentkezett, amelyben elnyerte a még szükséges összeget. A beruházás terveiben azonban nem szerepelt a teljes község. A beruházás során az 1992. év elején meglévő belterületi, lakóterületi ingatlanok egy részén nem építették ki a csatornahálózatot. A panaszos ingatlana és a szomszédos ingatlanok beépítése a tervezés idején még nem kezdődött meg és nem volt valószínűsíthető. Ezen kívül műszaki és pénzügyi problémák miatt (a területen lévő régi pincék, keskeny és meredek utcák, túl drága műszaki megoldások igénye) 300 telken nem tudták bevezetni a csatornavezetéket. Ezek között volt a Játszótér utca is. Ezeken a helyeken az önkormányzat már nem tudta az ingyenességet biztosítani, itt a terület előzetes közművesítése után a közműves költségek megtérítésének előírása mellett lehet lakóházat építeni. Az 1992-1994. között csatornázott utcákban a rákötések nem gyarapodtak a kívánt mértékben, a működtetési költségek emelkedtek, ezért a képviselő-testület több megoldást alkalmazott. Meghírdette a bizonyos intervallumban való ingyenes rákötés lehetőségét, majd ezt követően a rákötést csak díjfizetés ellenében engedélyezte. Ezek az utólagos befizetések képezik az alapját a csatornahálózat építéséből kimaradt utcák csatornaépítése finanszírozásának. A panaszoshoz hasonlóan 8-900 főnyi biatorbágyi lakost érint a csatornahálózat hiánya. Azokon a területeken, ahol 1992-ben már lakótelkek voltak, továbbra is biztosítják az ingyenes rákötést egy bizonyos határidőig. Műszaki lehetőség esetén arra is módot adtak, hogy ha a közelben csatlakozni lehet a rendszerhez, úgy saját erőforrásból az ingatlantulajdonosok maguk oldják meg a csatlakozást. Ez történt a Szalonna utcában és a panaszos lakóhelyén a Játszótér utcában is, ahol a panaszos és szomszédai megterveztették és megrendelték az Alkotmány utcai vezetékre való rákötést. A panaszos 1994. május 11-én keltezett levélben egy kötelezettségvállalásra nem jogosult személytől  (Településfejlesztési és Üzemeltetési Csoport vezetője) kapott tájékoztatást.
Ebben az szerepelt, hogy ... a Játszótér 1., 3. házszámú telkek előtt a gerinccsatorna 1994. augusztus 20-ig kiépül. A panaszos kérelmét a polgármester nem tudta elismertetni a képviselő-testülettel. Későbbiekben a befizetési bizonylat csatolását követően sem tudta a panaszos kérelmét teljesíteni, mivel a testület álláspontja az volt, hogy ebben az esetben nemcsak a panaszos igényelhetné beruházásának utólagos megtérítését, hanem mintegy félszáz további háztartás.

Az érintett alkotmányos jog 
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.
(2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti.
(3) A Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti.

A vizsgálat megállapítási
	A vizsgálatban megállapítottam, hogy a panaszos már 1994-ben érvényes építési engedély alapján kezdett építkezni a Játszótér u. 1. sz. alatti ingatlanon. A közműberuházási program ebben az időben a befejezéshez közeledett, tehát az építési telek létezése és a beruházás időben egymástól nem vált el. Az építési engedélyt az önkormányzat adta ki. A beruházás megkezdésekor, illetve annak folyamatában a Játszótér 1. szám alatti lakóingatlannal számolni lehetett, így a panaszos joggal bízhatott abban, hogy a nagyközség többi polgárához hasonlóan, a megkezdett építkezést a csatornára való rákötés lehetősége  segíteni fogja, és erre levélben határozott ígéretet is kapott. A polgármester válaszában arra hivatkozott, hogy a válaszadó köztisztviselő kötelezettségvállalásra nem volt jogosult. A válaszadó köztisztviselő tájékoztatása egyértelműen a beruházási ismeretek birtokában történt, azzal az ésszerűséggel, hogy a létező lakótelek nem eshet más elbírálás alá, mint a többi ingatlan, ezen keresztül biatorbágyi ingatlantulajdonos. A műszaki csoportvezető nyilatkozata  az egyenlő elbánás elvét hangsúlyozta, és segítségnyújtásában fel sem merült, hogy előre meghatározott névsor, ingatlansor nem lévén, a panaszost a kedvezményből kizárja,  vagy testületi döntést kérjen a kizárás megerősítésére. A köztisztviselő magatartása, nyilatkozata utólag sem kifogásolható, mert létező ingatlanra vonatkozóan adott tájékoztatást, kifelé, tehát az állampolgárok felé egységesen képviselve az önkormányzatot, mely nyilatkozatot az érintett panaszos minden kétséget kizáróan elfogadott. 
Ezt a magatartást és nyilatkozatot az önkormányzatnak ma is fel kell vállalni, mivel ahhoz kétség nem fér, hogy a beruházás folyamatában a panaszos lakóházának építkezése is megkezdődött.
	A 16/1991. (IV. 20.) AB határozatában az Alkotmánybíróság rámutatott arra, hogy "..... a  törvényhozó szabadsága a részletekben való megkülönböztetésre igen nagy. Mindenekelőtt azért, mert az állam nem jogi igényeket elégít ki, hanem méltányosságból juttat javakat a kedvezményezetteknek. ... Figyelembe kell venni, hogy nincs senkinek joga arra, hogy egy ex gratia juttatás meghatározott formájában részesüljön. Ugyanakkor az ex gratia juttatásnál is irányadók az Alkotmány 70/A. §-ában foglaltak." A mérlegelési jogkörben hozott döntésekből ki kell tűnnie azoknak a preferenciáknak, amelyeket a döntés meghozatala során a döntéshozó alkalmazott, amelyekből megállapítható az, hogy a kérelmező, - jelen esetben az érintett ingatlantulajdonnal rendelkező panaszos - mely elvárásoknak nem tett eleget, és melyek azok az elvárások melyeknek eleget téve a későbbiekben eséllyel nyújthatja be kérelmét. A mérlegelési jogkörre hivatkozva nem lehet a kérelmet elutasítani, mert ez megalapozatlansághoz, sőt önkényes döntésekhez vezethet. Komoly veszélyt rejt magában az a gyakorlat, amely a mérlegelési jogkörben hozott döntések esetén valamiféle felmentést lát a jogbiztonság tartalmát adó szabályok alól. 
	 A képviselő-testületnek azt is ki kellett volna fejtenie, hogy erre a típusú támogatásra már az építkezés megkezdésekor sem tud támogatást nyújtani, vagy azt, hogy milyen okból nincs erre forrás az önkormányzat költségvetésében, és azt is, hogy miért tesz különbséget az ingatlantulajdonosok között. E megfogalmazás helyett a panaszos  műszaki szakembertől azt a tényszerű választ kapta, hogy a beruházás a panaszos ingatlanát is érinti. Utólag az önkormányzat már nem hivatkozhat arra, hogy a nyilatkozat kötelezettségvállalásra jogosulttól vagy arra nem jogosulttól származott, mert a beruházás és a lakóházépítés időben egymástól nem vált el. Éppen ezért az önkormányzatnak előre számolnia kellett volna azzal, hogy az érintett ingatlanon lakóház fog épülni. Ezzel a felméréssel előre biztosítható lett volna a nagyközség szinte egészét érintő beruházásból való előnyök egyenrangú igénybevételének a lehetősége. 
	Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése kimondja, hogy: "A Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam." A jogállamiság egyik tartalmi eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság megköveteli a normák egyértelműségét, és az egyes jogintézmények kiszámíthatóságát. Ezért alapvetőek a jogbiztonság szempontjából az eljárási garanciák. A jogintézmények csak akkor működhetnek alkotmányosan, ha az intézmények az eljárási normákat betartják. 
Az önkormányzat költségvetési forrásainak terhére a kedvezmények juttatásában nagyfokú önállósággal és mérlegelési jogkörrel rendelkezik, ezért a jogbiztonság és a tisztességes eljáráshoz való joggal kapcsolatos visszásság megállapításán túl a hátrányos megkülönböztetés tilalmának megsértésével összefüggő visszásságot a vizsgálat nem tárt fel. A településen ugyanis több ingatlant érint az utólagos rákötés lehetősége, de csak  a vizsgált esetben lehetett megállapítani, hogy  a panaszos  ingatlantulajdonos írásos hozzájáruló választ kapott a közműre történő rákötést illetően. Az önkormányzat válaszában jelzett mintegy félszáz háztartás jelentkezése és a beruházási program tervezése, végrehajtása egymástól időben eltért. 
	A vizsgálatban megállapítottam, hogy az önkormányzat a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság és tisztességes eljáráshoz fűződő joggal összefüggésben visszásságot  okozott azzal, hogy egy konkrét beruházási programon belül egy  ingatlantulajdonosra nézve   nyilatkozatát megváltoztatta.

Kezdeményezés
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdése alapján felkérem Biatorbágy Nagyközség Önkormányzatának polgármesterét, hogy az önkormányzati köztisztviselői nyilatkozattal visszaigazolt ügyben vizsgáltassa meg annak a lehetőségét, hogy a panaszos a beruházási programmal érintett háztartásokkal egyenlő elbírálás alapján részesülhessen a szennyvízhálózatra való csatlakozásban.
A döntés meghozatalakor kérem vegye figyelembe, hogy 2000. február 11-én is arra kérték a panaszost, hogy a rákötés költségének bizonylatát küldje meg az önkormányzatnak, tehát a panaszos még 2000-ben is abban bízott, hogy igényét elismerik.
Kezdeményezésem nem általánosságban, a későbbiekben érintett ingatlantulajdonosokra nézve tettem meg, hanem kifejezetten az ígérvénnyel visszaigazolt ügyben. 
	Kérem Polgármester urat, hogy a kezdeményezésre vonatkozó álláspontjáról, illetve intézkedéséről 30 napon belül értesíteni szíveskedjen.

Budapest, 2001. április 23.

Gönczöl Katalin