OBH 4652/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Kunné dr.Simonyi Anna

Az eljárás megindulása:
	A Zsaru magazin 2000. szeptember 14-i számában  "Valami bűzlik Földváron" című cikkében foglaltak miatt - amely egy tiszaföldvári ingatlanon felhalmozott szemét (rothadt gyümölcs, használt ruhanemű, azonosíthatatlan tárgyak) által okozott bűzről tudósít - vizsgálatot indítottam az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 16. §- (2) bekezdése  alapján, mert az Alkotmány 18. §-ában és a 70/D. §-ában meghatározott egészséghez és egészséges környezethez való jogokkal kapcsolatos visszásság gyanúja merült fel.

Alkalmazott jogszabályok:
•	1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.) 
•	1995. évi LIII. törvény a környezet védelméről (Kvtv.)

Megállapított tényállás:
	A cikkben a helyi rendőrörs parancsnoka arról tájékoztatta az olvasókat, hogy "karhatalmi támogatást tudnának adni a szemét elszállításához, de megfelelő határozat, felkérés hiányában tehetetlenek" A tiszaföldvári jegyzőtől megkértem az ügyre vonatkozó iratokat, amelyekből az alábbiak állapítottam meg. A Tiszaföldvár, Árpád úti lakosoktól érkezett bejelentés arra vonatkozóan, hogy az utca egyik ingatlanán a tulajdonos nagy mennyiségű hulladékot helyezett el, ami nemcsak, hogy látványként zavarja a környék lakóit, hanem patkányok jelentek meg az ingatlanaikon. A jegyző helyszíni szemlén a bejelentést megalapozottnak találta és ezért véleményt kért a helyi ÁNTSZ-től is. A jegyző a közegészségügyi hatóság állásfoglalása alapján - amely szerint az ingatlanon található szemét, hulladék búvó és szaporodó helye a rovaroknak, rágcsálóknak, amelyek közvetítői lehetnek enterális betegségeknek - kötelezte a tulajdonost a környezetre ártalmas hulladék meghatározott időn belül történő elszállítására. Miután a kötelezett nem teljesített, a jegyző több ízben felszólította a teljesítésre, majd ezek eredménytelensége miatt végrehajtási pénzbírság kiszabásával törekedett határozata végrehajtásának kikényszerítésére. A kötelezett ingatlantulajdonos kérelmére teljesítési határidő hosszabbítást engedélyezett a hatóság, azonban a tulajdonos az újonnan megállapított határnapig sem takarította ki az ingatlant A jegyző a tájékoztatást kérő levelemet követően elrendelte a hatósági végrehajtást és arról értesített, hogy az ingatlan lomtalanítása megtörtént. 

A vizsgálat megállapításai:
	A jegyzőtől megkért iratokból kitűnik, hogy a jegyző a lakossági bejelentésre megtette a szükséges intézkedéseket, azaz a Kvtv 101. § (1) bekezdésében foglaltak szerint a jogsértő tevékenységet folytató tulajdonost a környezetszennyezés megszűntetésére kötelezte. Eljárásom során a jegyző elrendelte határozata végrehajtását. Ehhez igénybe vette a karhatalmi segítséget és az ingatlanon található szemetet elszállíttatta. A jegyző arról is értesített, hogy utóellenőrzést tartottak a kötelezett ingatlanán és megállapították, hogy a hatósági végrehajtás óta ismételten nem került szemét a telekre.
Az Áe. 82. §-a alapján a végrehajtás módjáról a végrehajtást foganatosító közigazgatási szerv határoz, ami lehet végrehajtási bírság kiszabása, a rendőrség közreműködésével kényszerítheti ki a meghatározott cselekményt. Nagyon fontos rendelkezése a törvénynek az, amely előírja, hogy a közigazgatási szerv a végrehajtás foganatosítása során azt az intézkedést köteles megtenni, amely - az ügy körülményeit figyelembe véve - a leghatékonyabban biztosítja a kötelezettség teljesítését. Ha valamely ügyben az elrendelt intézkedés nem vezetett eredményre, az államigazgatási szerv ugyanabban az ügyben egy másik hatékonyabbnak ígérkező intézkedést rendelhet el. Az egy-kétszeri eredménytelen bírságolás után  célszerű más végrehajtási módot alkalmazni, különös tekintettel arra, hogy a bírságot kiszabó határozatban reális határidőt kell adni az alaphatározat önkéntes végrehajtására.
	A jegyző két ízben pénzbírsággal sújtotta a kötelezettet, aki a bírságot kiszabó határozatban megjelölt határidőn belül sem lomtalanította ingatlanát, majd ezt követően teljesítési határidő hosszabbítást kért. A határidő hosszabbítást engedélyező határozat első fokon jogerőre emelkedett, így annak vizsgálatára az Obtv. 16. § (1) bekezdése alapján nincs hatásköröm. Megjegyzem, hogy az Áe. 77. § (5) bekezdése a határidő meghosszabbításának lehetőségét csak indokolt esetben biztosítja. Ebben az  ügyben a jegyzőnek  azonban a határidő hosszabbítása iránti kérelem indokoltságát nem kizárólag a kötelezett körülményeit (jövedelmi-vagyoni viszonyai) figyelembe véve kellett volna vizsgálnia. A környéken lakók tulajdonhoz fűződő alkotmányos jogainak sérülése (ezen belül első sorban a rendeltetésszerű használatban való zavarás) és a környezet súlyos egészségügyi veszélyeztetése a határozott, azonnali fellépést indokolta volna a kötelezettség mielőbbi végrehajtása érdekében. Fentiek alapján megállapítható, hogy a jegyző a közegészséget veszélyeztető állapot felszámolását célzó döntése végrehajtását nem szorgalmazta kellő eréllyel. Ezen eljárásával a környék lakóinak a vizsgált alkotmányos jogaival összefüggésben visszásságot okozott. A jegyző a megállapított visszásságot azonban megkeresésemet követően azonnal megszűntette, ezért a konkrét ügyben ajánlást nem teszek. A jegyző arról tájékoztatott, hogy a hatósági végrehajtást követően ellenőrizte az ingatlant, azon újonnan elhelyezett szemetet nem észlelt. A jövőbeni szabályos eljárások érdekében felkérem a jegyzőt, hogy a teljesítési határidő meghosszabbításának biztosítása során az eset összes körülményét vegye figyelembe és szükség esetén éljen  az Áe-ben biztosított hatósági végrehajtás lehetőségével. Figyelemmel arra, hogy mind a cikkből, mind a jegyző tájékoztatásából arra lehet következtetni, hogy a kötelezett megrögzötten "gyűjtöget", felkérem a jegyzőt, hogy rendszeresen ellenőrizze az ingatlant, és ha a vizsgálathoz hasonló állapotot tapasztal, már annak kezdetekor tegye meg a szükséges intézkedéseket, a környezetet veszélyeztető állapot kialakulásának megelőzése érdekében.

Budapest, 2001. március 13.

Gönczöl Katalin