OBH 4627/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Kristó Annamária
Dr. Szilágyi Júlia

Az eljárás megindulása:
	A mentőszolgálat működésével kapcsolatosan Hivatalomhoz benyújtott panaszok nagy részében azt sérelmezték, hogy a mentő késedelmesen érkezik meg a hívásra. A Hivatalomhoz beérkezett panaszokon túl, a sajtóban, a médiában és a szakmai fórumokon elhangzottak is jelzik, hogy a mentőszolgálat működése az ellehetetlenülés határán van a finanszírozás elégtelensége és az alacsony bérekből fakadó létszámhiány miatt.
	A Blikk szeptember 6-i számában cikk jelent meg "Négy kórházba szállították a törött nyakú férfit, mégis meghalt" címmel, majd este a TV2 - Jó estét Magyarország! című műsora is foglalkozott a Heves megyei esettel.
	Az atkári férfi története példázza, hogy a mentőszolgálat működésével kapcsolatos problémák egy része abból fakad, hogy a mentőautóban több órán át "utaztatják" a beteget, mire rátalálnak az állapotának megfelelő befogadó kórházra.
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (2) bekezdésében kapott jogkörömben hivatalból vizsgálatot indítottam, mert az élethez, valamint a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez fűződő alkotmányos jogokkal, ezen belül az egészségügyi ellátáshoz való joggal összefüggésben felmerült a sérelem közvetlen veszélye.
 	Vizsgálatom arra irányult, hogy feltárjam Heves megyében a mentés és a sürgőségi ellátás hogyan valósul meg, melyek azok a problémák, amelyek a zökkenőmentes együttműködést akadályozzák.

Érintett alkotmányos jog:

•	Az élethez való jog:
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.
•	A legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog:
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
(2) Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.

Az ügy jogszabályi háttere: Az alkalmazott jogszabályokat részletesen a jelentés melléklete tartalmazza.
•	Az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény
•	Az Országos Mentőszolgálatról szóló 55/1996. (XII. 27.) NM rendelet
•	A mentésről szóló 20/1998. (VI. 3.) NM rendelet

Megállapított tényállás és a vizsgálat megállapításai:
	A mentés és sürgősségi ellátás Heves megyei gyakorlatának megismerése érdekében munkatársaim helyszíni vizsgálatot folytattak az Országos Mentőszolgálat Egri Központjában, valamint a Heves Megyei Önkormányzat Markhot Ferenc Kórház és Rendelőintézetében.
	A vizsgálatom célja az Alkotmányban biztosított alapvető emberi jogok érvényesülésével összefüggésben az egészségügyi ellátáshoz való alkotmányos jog, ezen belül a sürgősségi ellátás megvalósulásának a vizsgálata volt.

I.

Munkatársaim helyszíni vizsgálatot tartottak az OMSZ Heves Megyei Központjában, amely  Egerben, külön erre a célra épült épületben működik a város szélén. Ebben az épületben vannak a mentőkocsik garázsai, és egy kisebb (két kocsi javítására szolgáló) karbantartó műhely is.
	A helyszínen munkatársaimat arról tájékoztatták, hogy Heves megyében, a központtal együtt, 8 mentőállomás működik. A 252 státuszból jelenleg 240 van betöltve. A dolgozók közül a vonuló állomány tagjai 93 gépkocsiveztő, 105 mentő ápoló, 10 mentőtiszt és 3 orvos (az igazgató asszonnyal együtt).
	A vidéki mentőszervezetek munkájára jellemző, hogy például a szomszédos Nógrád megyében, évek óta egyáltalán nincs mentőorvos, ezért az egri igazgató jár át Salgótarjánba igazgatni az ottani mentőszervezetet.
	Az OMSZ-nak Heves megyében 39 gépkocsija van, ebből 1 rohamkocsi. Egerben 15 gépkocsi van, ebből 1 esetkocsi - a vizsgált idején 11 mentőegység dolgozott csak, mert a szabadságolások és betegségek miatt nincs meg a kellő létszám. Ezért arra kényszerülnek, hogy kocsikat állítsanak ki. Az alacsony bérek miatt az ápolók körében nagy a fluktuáció. Az érvényben lévő bérezési rendelkezések értelmében például túlmunkáért csak maximum 200 órát lehet elszámolni. Így állandósult az a helyzet, hogy személyzet hiánya miatt nem tudják munkába állítani valamennyi gépkocsijukat.
	Gyöngyösön 8 gépkocsi van, ebből 1 esetkocsi. Nyári szabadságolások idején indítják az úgynevezett "ONE" (orvos nélküli esetkocsi) kocsikat, amikor az orvos és a mentőtiszt helyett ápoló megy az esetkocsin. Hevesen 5 gépkocsi és 1 esetkocsi van, Hatvanban 3 gépkocsi, szintén 1 esetkocsival, Petőfibányán, Pétervásárán, Kompolton és Poroszlón 2-2 gépkocsi van, de ezek csak betegszállítáara alkalmasak.
	A megye területén vannak úgynevezett "fehér foltok" - Füzesabony és környéke, Recsk, Bélapátfalva - ahol szükség lenne mentőállomásra. Az OMSZ azonban önerőből nem tud új mentőállomást felállítani. Ehhez szükség lenne a helyi önkormányzat segítségére is. Az önkormányzatok általában az állomás létesítéséhez biztosítják az épületet.
	Mentőorvosok csak Egerben dolgoznak úgy, hogy bizonyos óraszámban az igazgató is vonul. Gyöngyösön a mentőállomás vezetője főiskolai végzettségű mentőtiszt, a többi mentőállomást mentőápoló vezeti.
	A mentőszervezetnek saját diszpécser szolgálata van, a kórházakkal pedig közvetlen (de nem rádiós) telefon-összeköttetésben vannak. Súlyos baleset esetén telefonon értesítik a kórházat, ahol elő tudnak készülni a beteg fogadására. A megye tervezte, illetve fel is állítottak egy központi, összevont diszpécser központot (TIK) - mentők, tűzoltók, rendőrség, kórház traumatológia - de ez soha nem funkcionált igazán, mert az itt működő központ csak egy közbenső, a hívásokat elosztó állomásként működik, ez pedig a tapasztalatok szerint időveszteséget jelent.
	Az európai normának tartott helyszínre érkezési 15 percet nem tudják tartani. Télen, rossz időjárás esetén különösen nagy az elváráshoz képest a lemaradás. A hóátfúvások okozzák a legnagyobb bajt, mert egy-egy ilyen torlasz órákra leállítja a mentőautót, gyakorlatilag megszűnik a mentés. Sokszor csak szállítójárművet tudnak küldeni a helyszínre, mert a rohamkocsi vagy esetkocsi foglalt.
	A mentési és betegszállítási feladatok megoszlása a megyében: 20 a 80 %-hoz. Ez megfelel az OMSZ hasonló országos adatának.

A gépkocsik műszaki állapota megfelelő, bár kiderült, hogy valamennyi gépkocsijuk többet futott 100.000 km-rel, mint amit a gyártó (Toyota) maximumként megad. Kisebb hibákat saját műhelyükben javítják, a nagyobb javításokra külső műhelyt vesznek igénybe. A mentőgépkocsik felszereltsége megfelel az előírásoknak, a hiányokat tudják pótolni. Budapestről, a központból kapnak pótlást, bár legtöbbször ezek a felszerelési tárgyak nem újak, hanem csak felújítottak.
	Egerben van detoxikáló. Ha olyan beteget szállítanak, aki után tisztítani, fertőtleníteni kell a gépkocsit, akkor azt a személyzet végzi el. Speciális védőfelszerelés, amely védené a dolgozókat a fertőzéstől (gumikesztyű, szemüveg, eldobható, cserélhető ruha) nincs. Az ÁNTSZ korábban kifogásolta a kézfertőtlenítő szerek hiányát, de ezt a problémát már megoldották.
	A mentőszolgálat és a megyei kórház között egy éve jelentősen javult a kapcsolat, ami annak köszönhető, hogy az egy éve kinevezett új igazgatónak más a szemlélete, mint az elődjéé volt. Addig gyakori volt az a helyzet, hogy a kórházba beérkező mentősöket betegszállítónak használták és utasították őket, hogy a beteget vigyék fel az osztályra, vagy vigyék át másik épületbe. Újabban ez a gyakorlat megszűnt. Jó kollegiális kapcsolat alakult ki a mentős és korházi dolgozók között. Az érvényben lévő a betegszállításról szóló 19/1998. (VI. 3.) NM rendelet rendelet értelmében: " 10. § (1) Az egészségügyi intézménynek a beteget 15 percen belül át kell venni vagy - amennyiben a beteget nem tudja ellátni - dönteni kell a továbbszállításáról." A kórháznak a mentő beérkezését követően 15 percen belül intézkednie kell a beteg sorsáról (vagy felveszi a beteget, vagy tovább irányítja). Ma már a kórház betartja ezt a szabályt.
	A mentőszervezet munkáját hátrányosan érinti az, hogy hosszú évek óta nincs az OMSZ-nak Szolgálati és Működési Szabályzata. Helyette kb. 600 körlevél segítségével irányítják a munkát. Ezeknek a körleveleknek a nagy része már elavult. Az egész rendszer gyakorlatilag áttekinthetetlen.

II.

Munkatársaim ugyancsak helyszíni vizsgálat keretében meglátogatták a Heves Megyei Önkormányzat Markhot Ferenc Kórház és Rendelőintézetét, ahol azt vizsgálták, hogy meg vannak-e, illetve milyenek a feltételei a mentéshez szorosan és elválaszthatatlanul kapcsolódó sürgősségi ellátásnak.
	A Megyei Kórházban azt tapasztaltuk, hogy a működési problémák részben a széttagolt - 5 telephelyen működő - műszakilag rossz állapotú épületek, részben pedig az állandósult létszámhiányból adódnak. A kórházban minden területen küzdenek a munkaerőhiánnyal, ennek következtében az egészségügyi szakemberek rendkívül túlterheltek.
	A sürgősségi ellátás tekintetében pozitívum, hogy pályázati pénzből megkezdődött a sürgősségi osztály kialakítása egy szervezeti egységben a kórház műtős blokkjával, a röntgen diagnosztikus részlegével, és Intenzív Terápiás Osztályával. Sajnos a megfelelő működéshez szükséges műszerezettség - diagnosztikus háttér - kialakításához az anyagi fedezet nem áll rendelkezésre. Budapest és Miskolc között egyáltalán nincsen idegsebészeti központ. Az egri megyei kórház orvosai ugyan részt vesznek Miskolcon az idegsebészeti továbbképzésen, de a tárgyi feltételek hiánya miatt az egri kórházban az idegsebészeti ellátást a legminimálisabb szinten sem tudják biztosítani.
	Az egész megyében egyedül csak Egerben van speciális röntgen felvételekre alkalmas CT laboratórium.
	A kórház fenntartási költségeihez sem a Megyei Önkormányzat, sem a városi önkormányzat nem nyújt támogatást, kizárólag az OEP-től kapott finanszírozási pénzekből gazdálkodnak. A tárgyi feltételeket csak pályázatok útján tudják biztosítani.
A Kórház a jogszabályi mimum feltételeknek sem felel meg, ezért csak ideiglenes működési engedéllyel működnek.

III.

A vizsgálat megállapításai:
	Összegezve a helyszíni vizsgálat során tapasztaltakat megállapítható, hogy a mentőszolgálat működésével kapcsolatos problémák egy része abból fakad, hogy a mentőautóban több órán át "utaztatják" a beteget, mire rátalálnak az állapotának megfelelő befogadó kórházra. A mentősök még ha tartani is tudnák az Európai Uniós normát (a mentőnek 15 percen belül a helyszínre kell érkeznie), nem tudják garantálni, hogy a beteg a legrövidebb időn belül megkapja a tényleges állapotának megfelelő ellátást, ennek pedig az az oka, hogy a megyében az egri kórházat leszámítva nincsenek megfelelő diagnosztikai centrumok. Az atkári férfi tragikus története azért figyelemfelkeltő, mert a beteg feltalálási helyéhez legközelebb eső gyöngyösi városi kórházban nincs traumatológiai osztály és nincs megfelelő diagnosztikus részleg (CT) sem. Hatvanban hiába van traumatológiai osztály, mert a pontos diagnózis (törés helye, esetleges gerincvelő sérülés) megállapításához szükséges rétegfelvétel elkészítéséhez nincs CT. Egerben mikor már megállapították a pontos diagnózisit (van traumatológia és van CT) akkor derült ki, hogy idegsebészeti beavatkozásra van szükség - idegsebészet azonban csak Miskolcon van.
	A több kórházat megjárt és végül Miskolcon meghalt beteg esete (OBH 4568/2000.) pontosan rámutatott arra, hogy a mentősök hiába végzik a szabályoknak megfelelően munkájukat, ha a vidéki kórházak tragikusan rossz felszereltsége nem teszi lehetővé, hogy feladataikat megfelelően ellássák, továbbá a rosszul megállapított területi ellátási elv következtében a Budapesthez közelebb lévő hatvan környéki betegeket is Miskolcra kell vinni, ha idegsebészeti ellátásra van szükségük. A fenti anomáliák vezettek, és vezethetnek bármikor a fenti tragédia megismétlődéséhez.
	Összességében megállapítottam, hogy a rossz és hiányos tárgyi és személyi feltételek ellenére Heves megyében a mentés és a sürgősségi ellátás kizárólag a két intézmény vezetése között kialakult jó együttműködésnek köszönhetően működőképes. Ugyanakkor megállapítottam azt is, hogy a megyei egészségügyi szolgáltatóknál tapasztalt a személyi és tárgyi feltételek, továbbá a megfelelő finanszírozás hiánya miatt a vizsgált alkotmányos jogokkal összefüggésben - élethez való jog, legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog - fennáll a sérelem közvetlen veszélye.
	Az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény deklarálja a mentés igénybevételéhez való jogot, ami a Magyar Köztársaság területén állampolgárságra vagy egészségbiztosítási jogviszony fennállására való tekintet nélkül mindenkit megillet. A sürgősségi ellátás pedig a mentés szerves része, ami annyit jelent, hogy  a beteg a legrövidebb időn belül (ún. "arany óra") megkapja az állapotának megfelelő ellátást, ennek elengedhetetlen feltétele a sürgősségi osztályok, más néven diagnosztikai centrumok létrehozása. Az egészségügyi törvény meghatározza az állam felelősségét a lakosság egészségi állapotáért, egyben az állam kötelezően ellátandó feladataként azt is meghatározza, hogy az ehhez szükséges feltételrendszer kialakításával lehetővé váljon a közösségek és az egyének számára egészségi állapotuk megőrzése, védelme és fejlesztése, valamint szükség esetén lehetséges mértékű helyreállítása. Az  állam kötelezettségét képezi különösen az egészségügyi ellátórendszer, az egészségügyi ellátási kötelezettség és felelősség meghatározása, az egészségpolitika céljait szolgáló finanszírozási, fejlesztési és információs rendszer kialakítása és fejlesztése, ideértve az egészségügyi szolgáltatások minőségének biztosítását és ellenőrzését is.
	Az egészségügyi törvényben meghatározottakra, valamint a 2000. november 10-11-én "Az Orvosi Szakterületek Konszenzusa a Magyar Sürgősségi Ellátás Ügyében" címmel Siófokon megrendezett konferencián elhangzottakra figyelemmel a feltárt alkotmányos jogokkal összefüggésbe hozható visszásságok orvoslása érdekében 

I. az egészségügyi miniszternek a következő ajánlást teszem:
	A sürgősségi rendszer reformjának mielőbbi megvalósulása érdekében a szaktárca tekintse át a többi megye helyzetét is és dolgozza ki a személyi és tárgyi feltételek biztosítására a speciális szakmai és finanszírozási rendszer garanciáit.

II. az Országos Mentőszolgálat főigazgatójának a következő ajánlást teszem:
	Az Országos Mentőszolgálat működési feltételeinek javítása érdekében alkossák meg az egységes és áttekinthető Szolgálati és Szervezeti Szabályzatot.

Budapest, 2000. november 26.

Gönczöl Katalin

Melléklet

Az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény

Fogalommeghatározások
3. § E törvény alkalmazásában
e) egészségügyi szolgáltatás: minden olyan tevékenység, amely az egyén egészségének megőrzése, továbbá a megbetegedések megelőzése, korai felismerése, megállapítása, gyógykezelése, életveszély elhárítása, a megbetegedés következtében kialakult állapot javítása vagy a további állapotromlás megelőzése céljából a beteg vizsgálatára és kezelésére, gondozására, ápolására, egészségügyi rehabilitációjára, a fájdalom és a szenvedés csökkentésére, továbbá a fentiek érdekében a beteg vizsgálati anyagainak feldolgozására irányul, ideértve a gyógyszerekkel, a gyógyászati segédeszközökkel, a gyógyfürdőellátásokkal kapcsolatos külön jogszabály szerinti tevékenységet, valamint a mentést és a betegszállítást, a szülészeti ellátást, az emberi reprodukcióra irányuló különleges eljárásokat, a művi meddővétételt, az emberen végzett orvostudományi kutatásokat, továbbá a halottvizsgálattal, a halottakkal kapcsolatos orvosi eljárásokkal, - ideértve az ehhez kapcsolódó - a halottak szállításával összefüggő külön jogszabály szerinti tevékenységeket is;

Mentés
94. § (1) A mentés az azonnali egészségügyi ellátásra szoruló betegnek a feltalálási helyén, mentésre feljogosított szervezet által végzett sürgősségi ellátása, illetve az ehhez szükség szerint kapcsolódóan - az egészségi állapotának megfelelő ellátásra alkalmas - legközelebbi egészségügyi szolgáltatóhoz történő szállítása, valamint a szállítás közben végzett ellátása (a továbbiakban: mentés).
(2) A beteg azonnali egészségügyi ellátásra szorul
a) személyi sérüléssel járó baleset, tömeges baleset, katasztrófa esetén,
b) ha életveszély vagy annak gyanúja áll fenn,
c) heveny vagy riasztó tünetekkel járó esetekben, ha a sürgősségi ellátás elmaradása életveszélyhez, maradandó egészségkárosodáshoz vagy a gyógyulás elhúzódásához vezethet,
d) szülészeti esemény során,
e) ha az erős fájdalom vagy egyéb súlyos heveny tünet csillapítása sürgős orvosi beavatkozást igényel,
f) heveny tudatzavar esetén,
g) veszélyeztető állapot vagy annak gyanúja esetén.
(3) A (2) bekezdésben foglalt esetekben bárki jogosult a mentés kezdeményezésére.
(4) Mentésnek minősül továbbá
a) az orvos által rendelt sürgős (azonnali és egy órán belüli), illetve sürgősségtől függetlenül a mentési készenlétet igénylő őrzött szállítás,
b) a más jogszabályokban meghatározott életmentő ténykedésekhez az azt végző orvos, illetve munkacsoport szállítása (pl. szervátültetés),
c) életmentő orvosi eszköz és gyógyszer, valamint átültetésre kerülő szerv sürgős szállítása,
d) a mozgóőrség (mentési készenlét biztosítása meghatározott helyen és ideig).
95. § A mentés igénybevételéhez való jog a Magyar Köztársaság területén - állampolgárságra vagy egészségbiztosítási jogviszony fennállására való tekintet nélkül - mindenkit megillet.
96. § (1) A mentés biztonságos, egységes és összehangolt működéséhez szükséges feltételrendszer biztosítása és megszervezése állami feladat.
(2) A mentés feladatait az ország egész területére kiterjedően az Országos Mentőszolgálat (a továbbiakban: OMSZ), valamint - a működési engedélyben meghatározottak szerint - más, mentésre feljogosított szervezetek látják el az OMSZ koordinálása mellett.

Az állam felelőssége a lakosság egészségi állapotáért
141. § (1) Az állam - az e törvényben meghatározott keretek között - felelős a lakosság egészségi állapotáért, különösen azért, hogy az ehhez szükséges feltételrendszer kialakításával lehetővé váljon a közösségek és az egyének számára egészségi állapotuk megőrzése, védelme és fejlesztése, valamint szükség esetén lehetséges mértékű helyreállítása.
(2) Az állam felelősségének tartalma:
a) az egyén egészségügyi ellátáshoz való joga gyakorlásához az egészségügyi ellátórendszer megfelelő mennyiségű, minőségű, eloszlású, összetételű és hatékonyságú működése általános (szervezési, intézményi, oktatási, kutatási) feltételeinek megteremtése, működtetésének biztosítása,
b) az egyén egészségügyi ellátáshoz való joga gyakorlásához a kötelező egészségbiztosítási rendszer működtetésének biztosítása,
c) az emberi méltóság és az önrendelkezési jog teljes körű védelme és biztosítása az egészségügyi intézményrendszer működése során,
d) az egészségpolitikai cél-, feladat- és eszközrendszer meghatározása és érvényesítése.
(3) Az állam felelőssége körében az állam kötelezettségét képezi különösen
a) az egészségmegőrzés és egészségfejlesztés alapvető feltételeinek biztosítása,
b) az egészségügyi ellátórendszer, az egészségügyi ellátási kötelezettség és felelősség meghatározása,
c) az egészségpolitika céljait szolgáló finanszírozási, fejlesztési és információs rendszer kialakítása és fejlesztése,
d) az egészségügyi szolgáltatások szakmai feltételrendszerének meghatározása, ideértve az egészségügyi szolgáltatások minőségének biztosítását és ellenőrzését is,
e) az egészségügyi képzés, szakképzés és továbbképzés rendszerének szabályozása, feltételeinek biztosítása,
f) az egészségügyi kutatási tevékenység támogatása, szervezése és koordinálása,
g) az egészséges életmód választásához szükséges ismereteknek az oktatási rendszerbe történő integrálása,
h) az e törvényben meghatározott esetekben a közérdek védelme az egyéni érdekekkel szemben,
i) az egyéni és a társadalmi érdekek összehangolása a ritka, a kiemelkedő költségigényű, illetve az új módszerek és eljárások alkalmazásánál,
j) a mentés, a katasztrófa-egészségügyi ellátás, a nemzeti vérkészlettel való gazdálkodás,
k) a népegészségügyi és az egészségügyi igazgatási tevékenység feltételeinek biztosítása.
142. § (1) Az állam a központi költségvetésben és az Egészségbiztosítási Alap költségvetésében biztosítja a megfelelő szintű és minőségű egészségügyi ellátások működésének fedezetét.
(2) Ha törvény kivételt nem tesz, az e törvényben foglalt ellátások és feladatok közül a központi költségvetésben kell biztosítani
a) a mentéssel,
b) a katasztrófa-egészségügyi ellátással,
c) a vérellátás megszervezésével, valamint a vér rendelkezésre állásával,
d) a ritka, a kiemelkedő költségigényű vagy orvosbiológiai kutatások keretén belül végzett gyógyító célú eljárások alkalmazásával,
e) a 35-36. §-okban foglalt népegészségügyi feladatokkal,
f) a kötelező népegészségügyi és járványügyi feladatokkal,
g) az elsődleges megelőzést szolgáló népegészségügyi feladatok közül az egészségfejlesztéssel, az egészségnevelés szervezésével, a családtervezési tanácsadással,
h) a terhesgondozással, a gyermekágyas anyák gondozásával,
i) az egészségügyi szakképzésre és kötelező továbbképzésre vonatkozó állami támogatással,
j) az e törvény alapján az államot terhelő kártalanítási kötelezettségek teljesítésével,
k) az e törvény alapján az államot terhelő megtérítési kötelezettségek teljesítésével [70. §, 204. § (2) bekezdés], valamint
l) a külön törvényben vagy törvényi felhatalmazás alapján kormányrendeletben meghatározott feladatokkal
kapcsolatban felmerülő költségek fedezetét.
(3) A (2) bekezdés d) pontja szerinti ellátásra - a központi költségvetés terhére - a Magyarországon lakó-, illetve tartózkodási hellyel rendelkező magyar állampolgár és az ezzel biztosítási jogviszony tekintetében egy elbírálás alá eső, továbbá nemzetközi szerződés alapján az ellátásra jogosult nem magyar állampolgár jogosult.

Az Országos Mentőszolgálatról szóló 55/1996. (XII. 27.) NM rendelet

Az egészségügyről szóló 1972. évi II. törvény végrehajtásáról rendelkező 16/1972. (IV. 29.) MT rendelet 37. §-a (1) bekezdésének b) pontjában kapott felhatalmazás alapján az alábbiakat rendelem el:
1. § (1) A mentésügy állami országos intézménye a Népjóléti Minisztérium közvetlen felügyelete alatt álló Országos Mentőszolgálat (a továbbiakban: OMSZ). Az OMSZ vezetője a főigazgató.
(2) Az OMSZ működése az ország egész területére kiterjed. Az OMSZ egyes feladatait az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat külön jogszabály szerint illetékes intézete által kiadott engedélye alapján betegszállítást végző szervezetekkel szerződés alapján együttműködve is elláthatja.
2. § (1) Mentés céljából - a (2) bekezdésben meghatározott esetekben - bárki hívhat mentőt. Betegszállítás az e célra területileg meghatározott telefonszámon, ennek hiányában, illetve a mentés bármely esetben az ország egész területén egységes sürgősségi távbeszélő hívószámon kérhető. A mentés valamennyi egyéb, az OMSZ által ellátott feladattal szemben elsőbbséget élvez.
(2) Az OMSZ hívása indokolt mentés céljából:
a) életveszély, vagy annak gyanúja esetén,
b) minden heveny, akut tünetekkel járó megbetegedés, illetve egészségkárosodás esetén, ha a sürgősségi orvosi szakellátás (oxyológiai ellátás) késlekedése életveszélyhez, maradandó egészségkárosodáshoz, vagy a gyógyulás elhúzódásához vezet, vagy vezethet,
c) személyi sérüléssel járó baleset, tömeges baleset, katasztrófa esetén,
d) csak orvosi beavatkozással csillapítható, heveny fájdalom vagy egyéb súlyos egészségkárosodásra utaló tünet esetén,
e) a beteg elmeállapotának saját vagy mások életét, testi épségét vagy környezetét veszélyeztető akut zavara esetén, amely azonnali pszichiátriai intézeti gyógykezelést igényel,
f) szülőnő és újszülött első egészségügyi szakellátása, illetve őrzött szállítása érdekében.
(3) Lakáson, munkahelyen bekövetkezett, illetőleg jelentkező, a (2) bekezdés b), d) és e) pontjaiban említett események, illetve állapotok miatt elsődlegesen orvost kell értesíteni, ha az késedelem nélkül elérhető. Egyéb esetben az OMSZ igénybevételéről kell gondoskodni.
(4) Egészségügyi intézmény akkor lehet az OMSZ által végzett mentés helyszíne, ha ott a beteg állapotának megfelelő ellátás személyi és/vagy tárgyi feltételek hiányában nem biztosítható.
(5) Ha a bejelentés alapján nem dönthető el egyértelműen, hogy mentőegység kiküldése szükséges-e, az OMSZ eljáró dolgozója köteles haladéktalanul intézkedni a beteg orvosi ellátása iránt.
(6) Ha a beteg azonnali orvosi ellátásra szorul az orvos, illetve mentőtiszt nélküli mentőegység a helyszíni viszonyok függvényében segélykocsit kér, vagy a beteget haladéktalanul bemutatja a legközelebbi orvosnak (háziorvos, ügyeletes orvos, rendelőintézeti, illetve kórházi orvos). A mentőegység a továbbiakban az orvos utasítása szerint jár el.
3. § (1) Azonnali, sürgős gyógyintézeti ellátásra szoruló beteget az állapotának megfelelő ellátásra alkalmas legközelebbi gyógyintézetbe kell szállítani.
(2) Váratlanul kialakult, illetve várhatóan kialakuló, a helyszínen mentési készenlétet igénylő veszélyhelyzetben a helyszínen intézkedő hatóság kérheti mentőegység kiküldését a helyszín egészségügyi biztosítására.
(3) Az OMSZ nagy baleseti veszéllyel, illetve sok ember részvételével járó esemény helyszínén - térítés ellenében - mozgóőrséget tarthat. Mozgóőrséget a mentési készenlétet igénylő rendezvényekre a területileg illetékes mentőállomástól írásban kell kérni, a térítési kötelezettségvállalás feltüntetésével.
4. § (1) Az OMSZ mentő és betegszállító járműveit mentésre, betegszállításra, mozgóőrségre, szervátültetéssel kapcsolatos sürgős szállításra lehet igénybe venni. Az OMSZ főigazgatója vagy az általa megbízott személy rendkívül indokolt esetben a mentő és a betegszállító járművek más célú igénybevételét is engedélyezheti.
(2) Az OMSZ emblémáját e rendelet melléklete tartalmazza. Az emblémát az OMSZ mentődolgozók szolgálati ruházatán, az OMSZ valamennyi önálló szervezeti egységének bejáratánál, gépjárművén és légi járművén el kell helyezni.
5. § Ez a rendelet 1997. január 1-jén lép hatályba. A rendelet hatálybalépésével egyidejűleg hatályát veszti az Országos Mentőszolgálatról szóló 3/1972. (I. 22.) EüM rendelet, a betegszállítás rendelésének és feltételrendszereinek szakmai szabályairól szóló 23/1995. (VI. 29.) EüM rendelet 9. §-ának (2) bekezdése, valamint az Országos Mentőszolgálatról szóló 3/1972. (I. 22.) EüM rendelet végrehajtásáról szóló 7/1972. (Eü K. 4.) EüM utasítás.