OBH 4479/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Kiss Anikó
Tárgy: Fogvatartott bántalmazása

Az eljárás megindulása:
	A panaszos a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Büntetésvégrehajtási Intézetben tölti előzetes letartóztatását, ahol zárkatársai bántalmazzák, a hozzátartozóitól kapott csomagjait  rendszeresen elveszik. A panaszos sérelmezte, hogy a bv. hivatásos állománya, az őrök, a parancsnok semmit sem tesznek ez ellen.

A megállapított tényállás:
	A Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Büntetésvégrehajtási Intézet befogadó képessége 327 fő. A vizsgálat idején az intézet telítettsége 114 százalékos volt. Az intézet két objektumból áll. Az egyik épületben nem zárkák, hanem - a már megszűnt - javító-nevelő munka végrehajtására kialakított lakóhelyiségek vannak. Tekintettel a központi épület zsúfoltságára ez utóbbi épületbe - a javító-nevelő munka megszűnése után - az előzetesen letartóztatottakat helyezték. Ezt a gyakorlatot azonban 2000 júniusában a megyei főügyészség felhívására megszüntették, ennek következtében panaszos is a központi épületbe került. A panaszos elhelyezését a vele kapcsolatban kialakult gyakori konfliktusok miatt - befogadása óta - 11 alkalommal változtatták meg az intézeten belül. A panaszos a zárkatársak által történt bántalmazásokról - a rendelkezésre álló adatok szerint - egyetlen egy alkalommal sem tett külön bejelentést az intézet alkalmazottainak. 2000. szeptember 28-án azonban panaszos egyik zárkatársa jelentette az egészségügyi szolgálat ápolójának, hogy a panaszos több napja fájlalja a fülét. A fogvatartott jelzését követően a panaszost megvizsgálták, és megállapították, hogy a panaszos dobhártyája berepedt. Az orvosi vizsgálat alkalmával a panaszos elmondta, hogy sérülése a zárkatársa által történt bántalmazás következménye. A panaszos a bántalmazást nem jelentette, mert zárkatársa megfenyegette. Négy nap múlva, a fegyelmi eljárás megindulását követően a panaszos azon vallomását, mely szerint sérülése bántalmazás következménye visszavonta. A visszavont vallomásra tekintettel az intézet parancsnoka a zárkatárs ellen indult fegyelmi eljárást megszüntette, ugyanakkor súlyos testi sértés alapos gyanúja miatt feljelentést tett a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészségen. A büntetőeljárás még nem fejeződött be.
A fogvartatottak személyes tárgyainak védelmében a bv. intézet a fogvatartottak által használt szekrények egy részét már zárhatóvá tette, a kisebb zárkákban a szekrények ilyen módon való átalakítása még folyamatban van. A fogvatartottak bejelentései alapján, mely szerint személyes tárgyaik eltűntek az intézetben - a vizsgált időszakban (2000 márciusától 2000 decemberéig) - minden esetben fegyelmi eljárást indítottak. A rendelkezésre álló dokumentumok szerint a panaszos ilyen tárgyú bejelentést nem tett, csomagjainak elvételét csak hivatalomnál sérelmezte.

Érintett alkotmányos jogok és alkalmazott jogszabályok:

A Magyar Köztársaság Alkotmánya:
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.

A büntetések és az intézkedések végrehajtásáról szóló 1979. évi 11. tvr.:
36. § (1) Az elítélt jogosult
g) a büntetés-végrehajtási intézetben és a büntetés-végrehajtástól független szervhez közérdekű bejelentés, panasz, kérelem és jognyilatkozat előterjesztésére;
i) a személyi tulajdonához fűződő jogainak védelmére
117. § (1) Az előzetesen letartóztatott köteles
a) a büntetésvégrehajtási intézet rendjét megtartani, a kapott utasításokat teljesíteni;
b) a büntetésvégrehajtási intézet tisztán tartását és ellátását szolgáló munkában díjazás nélkül, alkalomszerűen részt venni;
d) a szükséges orvosi vizsgálatnak és gyógykezelésnek magát alávetni. A műtétekre az egészségügyi jogszabályok az irányadók;
e) a tartására fordított összeget a munkadíjából megfizetni;
f) az okozott kárt megtéríteni (34. §).
(2) Az előzetesen letartóztatott a büntetésvégrehajtási intézeten belül csak felügyelet mellett járhat.
118. § (1) Az előzetesen letartóztatott
a) büntetőeljárási jogait gyakorolhatja,
b) a saját ruháját viselheti,
c) a letétben levő pénzéből meghatározott összeget a személyes szükségleteire fordíthat,
d) hozzátartozóival és - az ügyész, a vádirat benyújtása után a bíróság jóváhagyásával - más személyekkel levelezhet, legalább havonta egyszer fogadhat látogatót, és kaphat csomagot,
e) a büntetésvégrehajtási intézetben a rendelkezésre álló művelődési és sportolási lehetőségeket igénybe veheti,
f) anyagi és egészségügyi ellátásban részesül, gyógyszert térítés nélkül kap,
g) kérelmére részt vehet a termelőmunkában, amelyért díjazás illeti meg,
h) panasz, kérelem előterjesztésére jogosult,
i) kártérítésre (35. §) tarthat igényt,
j) jogosult a vallási vagy lelkiismereti meggyőződésének szabad megválasztására, annak kinyilvánítására és gyakorlására,
k) pihenésre, a rendszeresen végzett munka után fizetett szabadságra jogosult.
119. § (1) Az előzetes letartóztatás végrehajtása során el kell különíteni
a) az előzetesen letartóztatottakat az elítéltektől,
b) a férfiakat a nőktől,
c) - a büntetőügyben eljáró hatóság rendelkezésétől függően - az ugyanabban az eljárásban letartóztatottakat.

A szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól szóló 6/1996. (VII.12.) IM rendelet:
4. § (1) A fogvatartás rendjét és biztonságát a fogvatartott önkéntes jogkövetésre való ösztönzésével, a jogszabályoknak megfelelő őrzéssel, felügyelettel és ellenőrzéssel, a szükséges intézkedések megtételével, végső esetben kényszerítő eszköz alkalmazásával kell megvalósítani.
6. § (1) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a fogvatartottnak a fogvatartással összefüggő ügyében - hivatalból vagy kérelemre - azon intézet kijelölt szervezeti egységének a vezetője dönt, ahol a fogvatartott a büntetés vagy intézkedés végrehajtása céljából tartózkodik. A fogvatartott a fogvatartással összefüggő ügyében - a kérelem, bejelentés tárgyának a megjelölése nélkül - személyes meghallgatást kérhet az intézet szervezeti egységeinek a vezetőitől vagy a parancsnoktól, hozzájuk írásban közvetlenül is fordulhat. 
(2) A fogvatartott az (1) bekezdés szerinti döntés (intézkedés, határozat) ellen, vagy annak elmulasztása esetén panasszal fordulhat a parancsnokhoz. Ha a döntést a parancsnok, vagy jogszabályban meghatározott esetekben a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága (a továbbiakban: Országos Parancsnokság) kijelölt szervezeti egységének a vezetője hozta, a panaszt az országos parancsnok bírálja el.
7. § A fogvatartott a fogvatartásával kapcsolatos ügyében - a 6. §-ban foglalt jogorvoslati lehetőségek mellett - közvetlenül fordulhat
 a) a büntetés-végrehajtás törvényességi felügyeletét ellátó ügyészhez, kérheti az ügyész általi meghallgatását;
b) a fogvatartás alatt gyakorolható állampolgári jogainak a sérelme esetén az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, illetve a nemzeti és etnikai kisebbségi jogok országgyűlési biztosához;
c) személyes adatainak kezelésével vagy a közérdekű adatok megismeréséhez fűződő jogainak gyakorlásával összefüggő jogsérelem esetén az adatvédelmi biztoshoz.
36. § (1) A fogvatartás biztonsága olyan állapot fenntartását jelenti, amelynél az intézetben tartózkodó személyek élete, testi épsége, személyes biztonsága, az intézetben lévő anyagi javak sértetlensége, illetve a büntetés-végrehajtási feladatok zavartalan ellátása a jogszabályi rendelkezéseknek megfelelően biztosított. 
37. § (1) Az őrzés az elítélt meghatározott helyen való tartására, életének és testi épségének a megóvására, az intézet és az ahhoz tartozó létesítmények, illetve területek védelmére irányuló tevékenység, amelyet jogszabály alapján rendszeresített fegyverrel, illetve technikai eszközökkel, vagy szolgálati kutyával látnak el.
234. § (1) Az intézet az előzetesen letartóztatottat a bíróság végzése alapján kiállított értesítés, továbbá a tárgyalás előkészítése során hozott határozatig az ügyész, azt követően a bíróság rendelkezése alapján fogadja be.
237. § (1) A büntetőeljárás szakaszától függően az ügyész, illetve a bíróság (a továbbiakban: a rendelkezési jogkör gyakorlója) dönt az előzetesen letartóztatott
a) intézetben történő elhelyezéséről;
b) az ugyanabban az eljárásban letartóztatottaktól való elkülönítéséről;
c) levelezése és látogatása ellenőrzéséről;
d) levelezésének, a látogató fogadásának és a csomagküldemény korlátozásáról;
e) előállításáról, a nyomozó szervek részére történő kiadásáról, az intézetben való kihallgatásáról;
f) más intézetbe való átszállításáról, kivéve a Központi Kórházba vagy az IMEI-be történő orvosilag indokolt sürgős átszállítást;
g) polgári egészségügyi intézményben való elhelyezéséről, kivéve, ha arra orvosilag indokolt sürgős esetben kerül sor.

A büntetésvégrehajtási intézetek kijelöléséről szóló 21/1994 (XII.30.) IM rendelet:
1. § Az előzetesen letartóztatottakat és az őrizeteseket - ha a végrehajtást jogszabály rendelkezése alapján büntetés-végrehajtási intézetben rendelik el - az eljáró ügyészség, illetve bíróság székhelye szerint illetékes megyei (fővárosi) büntetés-végrehajtási intézetben kell elhelyeznie. A büntetés-végrehajtás országos parancsnoka erre a célra - kivételesen - más büntetés-végrehajtási intézetet is kijelölhet.

A vizsgálat megállapításai:
	Az előzetesen letartóztatottakra a 6/1996 (VII.12.) IM rendelet 233-262. §-aiban meghatározott eltérésekkel az elítéltekre vonatkozó szabályokat kell megfelelően alkalmazni. Az előzetesen letartóztatottakat tehát ugyanúgy megilleti a személyes tulajdonhoz, annak védelméhez való jog, mint az elítélteket. A fogvatartottak tulajdonjogának védelme a fogvatartás időtartama alatt, a fogvatartottnál engedéllyel tartható személyes tárgyak tekintetében - ugyanúgy mint a fogvatartottól a befogadás során átvett és letétbe helyezett tárgyak tekintetében - a büntetésvégrehajtási intézet kötelessége. A tulajdonjog védelme a fogvatartottakat egymással szemben is megilleti, így a büntetésvégrehajtási intézetnek kötelessége fegyelmi eljárás lefolytatása, ha annak gyanúja merül fel, hogy a fogvatartottak egymás személyes tárgyait eltulajdonítják. A személyes tárgyak eltulajdonításának a megelőzése érdekében a büntetésvégrehajtási intézetnek azt is biztosítania kell, hogy a fogvatartottak által használt szekrények zárhatóak legyenek.
A panaszos valószínűsíthetően megfélemlítés miatt nem tett bejelentést személyes tárgyainak eltulajdonításáról. Bejelentés hiányában a büntetésvégrehajtási intézet dolgozói nem is szerezhettek tudomást az eltulajdonítás tényéről, így őket ebben a vonatkozásban mulasztás sem terhelheti. Hivatalomhoz intézett levelében azonban a panaszos sérelmezte személyes tárgyainak zárkatársai által történő eltulajdonítását, ezért vizsgálatom a személyes tárgyak intézeten belüli elhelyezésének módjára is kiterjedt. Megállapítottam, hogy a fogvatartottak által használt szekrényeknek csak egy része zárható. Ez a hiányosság a fogvatartottak tulajdonjogát veszélyezteti, így visszásságot okoz.
	A panasz másik része a zárkatársak általi bántalmazást írta le, sérelmezve, hogy a büntetésvégrehajtási intézet őrzési feladatot ellátó személyzete semmit sem tesz ez ellen. A fogvatartottak testi épségének, emberi méltóságának biztosítása az őrzés időtartama alatt a büntetésvégrehajtási intézet kötelessége. A fogvatartottak között gyakorivá vált bántalmazások megelőzésére, megakadályozására azonban jelenleg nincs hatékony eszköze a büntetésvégrehajtás dolgozóinak. Ilyen esetekben a ma hatályos jogi szabályozás szerint egyedüli megoldás a fegyelmi, illetve szükség esetén a büntetőeljárás megindítása. A panaszos az orvosi kivizsgálás során tett vallomását, mely szerint sérülése zárkatársa általi bántalmazás következménye, a fegyelmi eljárás megindítását követően visszavonta. A körülményeket figyelembe véve alappal merül fel annak a gyanúja, hogy a panaszos ezt megfélemlítés miatt tette. Az élethez és emberi méltósághoz való jog alapján az intézetnek - miután a panaszost kérelmére 11 alkalommal helyezték mindig újabb és újabb zárkába - ki kellett volna vizsgálnia, hogy mi az elhelyezés megváltoztatására irányuló kérelmek tényleges oka. Tekintettel arra, hogy ez nem történt meg, és a megindított fegyelmi eljárást az ügy tényleges kivizsgálása nélkül megszüntették, megállapítom, hogy az intézet eljárása az élethez és emberi méltósághoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott.

Ajánlás:
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 20.§-ába foglalt felhatalmazásom alapján a megállapított alkotmányos joggal összefüggő visszásságok orvoslása érdekében az alábbi ajánlást teszem:

Felkérem a Büntetésvégrehajtás Országos Parancsnokát, hogy
tegyen intézkedést annak érdekében, hogy a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Büntetésvégrehajtási Intézetben a fogvatartottak által használt valamennyi szekrény zárható legyen;
vizsgálja meg az elhelyezés megváltoztatására irányuló kérelmek elbírálásának gyakorlatát a Borsod-Abaúj- Zemplén Megyei Büntetésvégrehajtási Intézetben; 
vizsgálja meg a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Büntetésvégrehajtási Intézet parancsnokának a fogvatartotti bántalmazásokkal kapcsolatban kialakult helyzet miatti felelősségét;
a vizsgálat befejezését követően, amennyiben a panaszos helyzete továbbra sem rendeződik, kezdeményezze a rendelkezési jogkör gyakorlójánál panaszos más büntetésvégrehajtási intézetbe való átszállítását.

Budapest, 2001. március 7.

Gönczöl Katalin