OBH 4383/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Nagy Réka

Vizsgálat megindulása
	Egy budapesti társasházi közös képviselő azért fordult az Országgyűlési Biztosok Hivatalhoz, mert egy csőtörés után a Csatornázási Művek Rt-től kért kompenzáció teljesítéséhez különböző feltételeket kötnek.  A kompenzációért vállalni kell azt, hogy az elkövetkező két évben nem lesz csőtörés, valamint ehhez magas ügyintézési díjat is kell fizetni.
A panaszos sérelmezte továbbiakban a vízművek eljárását is, mert az a vonatkozó jogszabályi előírások ellenére sem adott kompenzációt a csőtörés idejére.
Az ügyben a jogállamiságból fakadó jogbiztonság, valamint szerves részeként értelmezendő tisztességes eljáráshoz való jog ( Alk. 2. § (1) bek.) és a piacgazdaságra vonatkozó Alkotmánybeli rendelkezéssel ( Alk. 9. §) összefüggő sérelem gyanúja miatt indítottam eljárást.

Megállapított tényállás
I.
	2000. augusztus 23-án a közös képviselő a Fővárosi Vízművek Rt-hez fordult levélben, mert az augusztus 9-én átvett vízszámlán szereplő vízfogyasztás az előző időszakhoz képest jelentősen megnőtt.  A közös képviselő levelében előadta, hogy sem az áprilisi sem a júniusi leolvasásról nem kapott értesítést, a vízművek viszont telefonon azt állította, hogy az egyik lakó az értesítést átvette.  A megnevezett lakó viszont nem lakik a lakásban.  Miután az utolsó két leolvasásról nem kapta meg közös képviselő a fogyasztói tájékoztatást, ezért viszonylag későn értesült a fogyasztás megemelkedéséről.
	A Fővárosi Vízművek Rt. a fent említett kompenzációt kérő levélre a következőket válaszolta:
" A mérő által lejelzett mennyiség kiszámlázásától sajnos eltekinteni nem áll módunkban és a számlák helyesbítésére nincs lehetőségünk". További érdemi magyarázatot az ügyben nem adott.
2000. december 5-én a közös képviselő ismételten kérte a panaszolt 4 hónap vízdíjának felülbírálatát és átalány számlázását.  Levelében előadta, hogy az elmúlt év folyamán augusztusban volt ilyen kiugróan magas a vízszámlájuk, de az annak volt köszönhető, hogy két lakásban nagy átalakítási munkálatok folytak, ezért értelemszerűen nem is kért a társasház kompenzációt.
2001. januárjában a vízművek ismét elutasította a panaszos kérelmét.
"Társaságunknak nincs olyan kötelezettsége, hogy a leolvasott mérőállást  a helyszínen aláírással fogadtassa el (...).
A vízfelhasználási igény és a szokások változásának vizsgálata azért sem lehet feladatunk, mert a vízmérővel ellátott ingatlanok nincsenek a vízfelhasználásuk mérvében korlátozva, nincs meghatározott felhasználható mennyiség.  A hiteles mérőeszköz által jelzettek adják a mindenkori számlázásunk alapját.  Az hogy kinek mi szokásos, vagy attól eltérő mennyiség, arra éppen Ön említ egy igen érdekes példát.
Az 1999. évben szinte m3-re megegyező fogyasztást azért tartják elfogadhatónak, mert akkor éppen lakástatarozás folyt.  Ugyanezen mennyiség a következő évben már reklamáció, illetve kérelmezés tárgyát képezi, mert akkor viszont már elfolyás következményének tudják be.  Ugye érthető, hogy nem kezdeményezhetünk érdemi vitát arról, vajon mennyire vízigényes a lakásfelújítás, milyen mértékben van kertlocsolás, és az mikor, mennyire időjárásfüggő tevékenység?  Természetesen tapasztalatainak megosztásával csak érzékeltetni szerettük volna azt, hogy miért is nem vállalhatjuk át ilyen jellegű kérelmeknél, igényeknél a vízdíjterheket.
A leírtak személtetésre megküldjük Önnek a társasház  fogyasztásának alakulását az elmúlt években.  Kérjük állásfoglalásunk szíves átgondolását és megértését."

II.
	2000. augusztus 10-én a közös képviselő a Csatornázási Művek Rt-hez is fordult kompenzációért.
A csatornázási Művek Rt. a szükséges nyomtatványt megküldte a közös képviselőnek.  A nyomtatványon következő áll:
" A nyilatkozat aláírásával az ügymenet kapcsán felmerülő, az FCSM Rt. által felállított alábbi feltételeket tudomásul veszem, melyek:
(...)
-a vízvezeték-hálózat karbantartásáról oly mértékben gondoskodom. hogy a jelen nyilatkozat időpontjától számított, legalább két éven belül meghibásodás ne következhessen be,
-az ügy elbírálásához szükséges munkavégzés ügyintézési díját elismerem.
ügyintézési díj helyszínelés nélkül 2400 Ft
ügyintézési díj helyszíneléssel 5400 Ft."
A csatornázási művek 2000. november 20-án, valamint 2001. január 17-én jóváírta a vízveszteség során felmerült csatornahasználati díjat.

Alkalmazott jogszabályok
•	A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. tv.
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
9. § (1) Magyarország gazdasága olyan piacgazdaság, amelyben a köztulajdon és a magántulajdon egyenjogú és egyenlô védelemben részesül.
(2) A Magyar Köztársaság elismeri és támogatja a vállalkozás jogát és a gazdasági verseny szabadságát.

•	A Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. tv.
4. § (1) A polgári jogok gyakorlása és a kötelezettségek teljesítése során a felek a jóhiszeműség és a tisztesség követelményeinek megfelelôen, kölcsönösen együttműködve kötelesek eljárni.
99. § A tulajdonos jogosult a dolgot használni és a dologból folyó hasznokat szedni, viseli a dologgal járó terheket és a dologban beállott azt a kárt, amelynek megtérítésére senkit sem lehet kötelezni.
277 § (2) A felek a szerzôdés teljesítésében együttműködésre kötelesek. A kötelezettnek a szerzôdés teljesítése érdekében úgy kell eljárnia, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható, a jogosultnak pedig ugyanilyen módon elô kell segítenie a teljesítést.

•	A fogyasztóvédelemről szóló 1997. évi CLV tv.
8. § A tájékoztatásnak alkalmasnak kell lennie arra, hogy a fogyasztó rendelkezzen
a) az áru- és szolgáltatásválasztás megkönnyítéséhez, továbbá az áru és a szolgáltatás használatához, az áru fenntartásához szükséges megfelelô ismeretekkel az áru és a szolgáltatás alapvetô tulajdonságairól, jellegzetességeirôl, az áru és a szolgáltatás minôségérôl, áráról, díjáról, valamint az áru használatára vonatkozó utasításokról és használatával járó veszélyekrôl,
b) a jogai érvényesítéséhez szükséges alapvetô ismeretekkel.
Ügyfélszolgálat
38. § (1) A közüzemi, a pénzügyi és nyugdíjpénztári, a biztosítási, valamint a távközlési szolgáltatási tevékenységet folytató gazdálkodó szervezetek a fogyasztói bejelentések intézésére, panaszok kivizsgálására és orvoslására, a fogyasztók tájékoztatására az ügyfelek részére nyitva álló helyiségben ügyfélszolgálatot kötelesek működtetni.
(2) Az ügyfélszolgálat működési rendjét, félfogadási idejét a gazdálkodó szervezet úgy köteles megállapítani, illetve működésének feltételeirôl oly módon köteles gondoskodni, hogy a fogyasztói érdekek ne sérüljenek.
(3) Az ügyfélszolgálat a panasz elutasítását köteles indokolással ellátva írásba foglalni és annak egy példányát a fogyasztónak átadni vagy tizenöt napon belül megküldeni.
(4) Az ügyfélszolgálat a fogyasztói bejelentések intézése és a fogyasztók tájékoztatása során köteles együttműködni a fogyasztói érdekek képviseletét ellátó társadalmi szervezetekkel.

•	A közműves ivóvízellátásról és a közműves szennyvízelvezetésről szóló 38/1995. ( IV. 5.) Korm. rendelet
7. § (1) A szolgáltató jogosult az ingatlanokon lévô víziközmű hálózat, a tűzoltási célt szolgáló külön vízvezetékhálózat (tűzivízhálózat) ellenôrzésére, amelyet az érintett fogyasztó - elôzetesen egyeztetett idôpontban - köteles lehetôvé tenni. A fegyveres erôk és rendvédelmi szervek kezelésében lévô ingatlanon a szolgáltatással kapcsolatos minden tevékenység végzéséhez a létesítmény parancsnoka által adott belépési engedély szükséges.
(2) Az ellenôrzéskor a házi és a csatlakozó víziközmű hálózaton észlelt hibák kijavításáról, illetve az elôírásoktól eltérô víziközmű használat megszüntetésérôl a fogyasztó gondoskodni köteles. Ha ezeknek a szolgáltató felhívására határidôn belül nem tesz eleget, a teljesítésre a település jegyzôje kötelezi.
(3) Az (1) bekezdésben elôírt szolgáltatói ellenôrzés nem mentesíti a fogyasztót a tulajdonában lévô csatlakozó víziközmű-hálózat és házi ivóvízhálózat rendszeres ellenôrzésének és karbantartásának kötelezettsége alól.
17. § (5) A házi vízvezeték - a fogyasztó által nem ellenôrizhetô vagy nem karbantartható helyen történô - rejtett meghibásodása esetén a vízfogyasztást az árjogszabályok szerinti átalány alapján kell megállapítani.
23. § A fogyasztó a házi szennyvízhálózat üzemképes állapotának fenntartásáról, továbbá a szolgáltatásért járó díj megfizetésérôl gondoskodni köteles.
24. § (1) A szennyvízelvezetési helyrôl a szennyvízelvezetô műbe kerülô szennyvíz mennyisége méréssel, mérés hiányában pedig az adott helyen fogyasztott (számlázott) vízmennyiség alapulvételével állapítható meg.
(4) Nem vehetô figyelembe a szennyvíz mennyiségének meghatározásánál:
c) az a vízmennyiség, amely az ivóvízvezeték meghibásodása következtében a környezetben elszivárgott,

A vizsgálat megállapításai
	A Fővárosi Vízművek Rt. eljárásának vizsgálata
	A vizsgálat célja nem a rendkívüli mennyiségű vízdíj okának tisztázása volt, hanem annak megállapítása, hogy eleget tett-e a szolgáltató az ok felderítésére vonatkozó jogszabályi rendelkezésből következő kötelezettségnek.  Az eldöntendő jogkérdés nem a  szolgáltatás minőségéért való felelősség, hanem a szolgáltatáshoz szükséges infrastruktúra ( vezetékhálózat, csapok stb.) karbantartására vonatkozó kötelezettség teljesítése vagy annak elmulasztása.
A Ptk. 99. §-a szerint a tulajdonos viseli a dologgal járó terheket és a dologban beállott azt a kárt, amelynek megtérítésére senkit sem lehet kötelezni.  A Ptk 4 §(1) bekezdés szerint a polgári jogok gyakorlása és a kötelezettségek teljesítése során a felek a jóhiszeműség és a tisztesség követelményeinek megfelelően, kölcsönösen együttműködve kötelesek eljárni.  Ez utóbbi szabályt konkretizálja a Ptk. a szerződési jogra vonatkozó rendelkezései között több összefüggésben is.  Ilyen rendelkezés a 277 § (2) bekezdésébe foglalt szabály is.
	Az együttműködési kötelezettség kiterjed arra az esetre is, amikor az egymással polgári jogi jogviszonyban álló felek között a teljesítéssel kapcsolatos, vagy mással összefüggő vita támad, illetve amikor az egyik fél a teljesítéssel összefüggő valamilyen rendellenességet tapasztal.  A fogyasztóvédelemről szóló törvény rendelkezései kifejezetten azt a kötelezettséget hárítják a közüzemi szolgáltatóra, hogy annak ügyfélszolgálata nem elégedhet meg a formális kivizsgálással, hanem a vita körülményeit részletesen fel kell tárnia.  Vizsgálatom során megállapítottam, hogy a Fővárosi Vízművek Rt. több szempontból is megsértette az együttműködésre vonatkozó kötelezettségét.  
	A szolgáltató az első levelében azzal hárítja el az intézkedést, hogy minden olyan ingatlanon, ahol van vízmérő, megvalósulhat a belső ellenőrzés, a mérő figyelemmel kísérésével időben észrevehető és kiküszöbölhetővé válnak az estleges meghibásodások (...). Telefonon történő konzultáció során a vízművek egyik munkatársa megerősítette ezt az álláspontot.  Ezt a fejtegetést azonban nem áll módomban elfogadni, mert rendkívül életszerűtlen és a jogszabályi kötelezettségek teljesítésének megkerüléséhez vezet a vízművek ezen gyakorlata.  A vizsgált esetben egy kerti vízcsap föld alatt megközelítőleg 1,5 méterre lévő ún. talpszelepe hibásodott meg és okozta a nagy mennyiségű vízelfolyást.  A Közlekedési és Vízügyi Minisztérium Vízgazdálkodási Főosztályának egyik munkatársa telefonon történő érdeklődésemre elmondta, hogy  az, hogy a hiba a "fogyasztó által nem ellenőrizhető vagy nem karbantartható helyen" ( idézet a 38/1995. korm. r-ből) van-e, szakértői kérdés méghozzá azért, mert a helyi adottságoktól függ, hogy a csap meghibásodása szemmel látható jelekkel járt-e vagy sem. 
Az pedig rendkívül életszerűtlen elvárás a fogyasztóval szemben, hogy mindennap a vízóra aknában elhelyezett mérőt ellenőrizze.
A panaszos ismételt megkeresésére a szolgáltató második levelében pedig azzal hárítja el a vizsgálatot, hogy az elmúlt évben is éppen ebben a hónapban volt kiemelkedően magas a társasház vízhasználata - annak ellenére, hogy panaszos jelezte, hogy építési munkálatok folytak egy évvel korábban és nem is kért kompenzációt - és ezért a szolgáltató részéről érthetetlen, hogy ugyanaz a mennyiség a következő évben reklamáció alapját képezheti.
Ezzel a rendkívül cinikus és személyeskedő hangvételű levéllel nem csak hogy az együttműködési kötelezettséget sértette meg a Fővárosi Vízművek hanem a tisztességes eljáráshoz való jogot is.
Ezért megállapítom, hogy alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okoz a közszolgáltató a jogállamiságból fakadó jogbiztonsággal, a tisztességes eljáráshoz való joggal, a fogyasztó tájékoztatáshoz való jogával, valamint a polgári jog együttműködésre vonatkozó alapelvével összefüggésben, amikor a fogyasztó átlagos fogyasztását nagyságrendekkel meghaladó vízfogyasztás okait annak ellenére nem tisztázza megfelelően, hogy a fogyasztó - aki az előző évi kiugró fogyasztás okát önként bevallotta, a folyó évi okot, a csőtörést pedig megnevezte - azt kifejezetten igényli.

	A Fővárosi Csatornázási Művek Rt. eljárásának vizsgálata.
	A csatornázási művek eljárásával kapcsolatban két panasz merült fel.  Az első panasz az volt, hogy a csatornázási művek két éven belüli ismételt csőtörés esetén nem ad kompenzációt, a második panasz pedig az, hogy a szolgáltató a kompenzáció iránti kérelem elbírálásáért díjat számít fel.

	A vizsgálat ezért két részből állt.
	a) Azon panasz vizsgálata, mely szerint két éven belül nem lehet ismételten csőtörés a házi vízvezeték hálózaton.
A kormányrendelet 7. § (3) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a szolgáltatói ellenőrzés nem mentesíti a fogyasztót a tulajdonában álló csatlakozó viziközmű-hálózat és a házi ivóvízhálózat rendszeres ellenőrzésének és karbantartásának kötelezettsége alól.  Ez a szabály a valós életben azonban mégsem kötelezi a fogyasztót arra, hogy sűrűn, akár napi rendszerességgel vizsgálja a vízvezeték-hálózatot, főleg azért, mert gyakorlatilag a teljes hálózat a föld alatt, vagy a falakban fut.
A szolgáltató érdeke is az, hogy ne legyen csőtörés, hiszen a csőtörésből eredő veszteséget nem tudja megtéríttetni.  
Ezt segíti a kormányrendelet 7. § (1) bekezdése, mely alapján a szolgáltató jogosult a viziközmű hálózat ellenőrzésére.  Az ellenőrzést az érintett fogyasztó köteles lehetővé tenni és a feltárt hibát saját költségére elhárítani.
A  Ptk 99. §-a alapján a tulajdonos viseli a dolog terheit és a dologban bekövetkezett azt a kárt, melynek megtérítésre mást nem lehet kötelezni.
A kormányrendelet e szabály alól kivételt képez és a fogyasztót méltányosságból mentesíti az elfolyt víz ellenértékének megfizetése alól.
Ennek valószínű indoka egyrészt az, hogy a csőtörések rendszerint eltakart ( talajban, falban) helyen következnek be.  Az ilyen hibákat tehát a fogyasztó vagy nem fedezi fel, vagy csak jóval később fedezi fel, mint ahogy a csőtörés bekövetkezett, még akkor is, ha a kormányrendeletben előírt ellenőrzési kötelezettségének eleget tett.  Másrészt a vezeték tulajdonjoga a főmérőnél szétválik, de műszaki, technikai értelemben egységes egészt alkot, ezért mindkét fél érdeke az egész rendszer "csőtörés mentes", hibátlan működése.  Ezért teszi lehetővé a szolgáltató számára is a kormányrendelet a fogyasztói vízvezeték szakasz ellenőrzését és ennek tűrését a fogyasztó részéről.
A Ptk 4. § (4) bekezdése alapján a polgári jogi jogviszonyokban úgy kell eljárni, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható.
A fent említett összes jogszabályhely együttes értelmezéséből egyfajta kockázat- és kármegosztás következik, aminek részeként elfogadható a 2 éves meghibásodás nélküli karbantartás megkövetelése.
Mindezt alátámasztja az a követelmény is, hogy a javító-karbantartó munkálatokat úgy kell elvégezni, hogy az a szakmai szokásoknak, előírásoknak megfeleljen, így az ilyen típusú beruházásoknál az az elvárás, hogy ne történjen két éven belül meghibásodás elfogadható mértékűnek tekinthető.
Ezért megállapítottam, hogy a csatornázási művek azon gyakorlata, miszerint két éven belül történő ismételt csőtörés esetén nem fizet kompenzációt a fogyasztónak, a jogállamiságból fakadó jogbiztonsággal összefüggésben nem okoz alkotmányos visszásságot.

	b) Az ügyintézési díjjal kapcsolatos vizsgálat.
	A beadvány ezen része jogi szempontból nyilvánvalóan alaptalan.
A panaszos az ügyviteli díj jogosságának és mértékének megkérdőjelezésével végső soron azt kérdőjelezte meg, hogy a kompenzáció iránti kérelem elbírálása szolgáltatásnak tekinthető-e.
A polgári jogban szolgáltatásnak minősül minden olyan vagyoni értékű magatartás, amelyet a szerződés kötelezettje a szerződés alapján tanúsítani köteles, illetve amelyet a jogosult a kötelezettől a szerződés alapján követelhet.  Amennyiben tehát a kötelem tárgya olyan magatartás, amely vagyoni értékkel bír, akkor a visszterhesség vélelme nem sérül.
A csőtöréssel kapcsolatos díj-kompenzáció iránti igények elbírálása mint szolgáltatás nem kapcsolódik szorosan a szennyvízelvezetéshez, mint a csatornázási művek alap tevékenységi köréhez, ezért nem állítható, hogy a csatorna díjban ennek a költségnek szerepelnie kellene, már csak azért sem, mert nem lenne igazságos azokkal a fogyasztókkal szemben, akiknél bizonyos időközön belül nem jelentkezik csőtörés.
Az, hogy ez a szolgáltatás vagyoni értékkel bír könnyen bizonyítható.  Az ezen panaszok vizsgálatára létrehozott részleg fenntartása, az adminisztratív feladatok ellátása költség igényes.
Az ügyintézési díj mértékének vizsgálatára egyébként a Gazdasági Versenyhivatalnak van hatásköre.

Kezdeményezés
	1) Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX tv. 21. §-ába foglalt rendelkezés alapján felkérem a Fővárosi Vízművek Rt. vezérigazgatóját arra, hogy fontolja meg a többletfogyasztás után fizetett összeg méltányos részének visszatérítését.
	2) Felkérem továbbá a vezérigazgatót arra is, hogy hívja fel az ügyfélszolgálaton dolgozó munkatársainak figyelmét a jogszabályi követelmények betartására és ezzel a panaszok tényleges elbírálására, továbbá a megfelelő hangvételű tájékoztatásokra.

Budapest, 2002. január 29.

Lenkovics Barnabás