OBH 4259/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin

A vizsgálat megindulása:
	A panaszos beadványában azt sérelmezi, hogy túlfizetés címén három évvel a nyugdíja megállapítását követően kötelezte a nyugdíjbiztosító visszafizetésre. 1967 óta él Magyarországon, 1993. december 31-től korengedményes nyugdíjas volt, 1997-től a magyar-lengyel szociálpolitikai egyezmény alapján öregségi nyugdíjas.

Érintett alkotmányos jogok:
Jogbiztonsághoz és tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. §)
Szociális biztonsághoz való jog [Alkotmány 70/E. § (1)-(2) bek.]

Alkalmazott jogszabályok:
A társadalombiztosításról szóló 1975. évi II. tv. (T.) 
és a végrehajtására kiadott 89/1990. (V.1.) MT rendelet
A társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. tv. (Tny.) és a végrehajtására kiadott 168/1997. (X.6.) Korm. rendelet (TnyR.)
1959. évi 38. tvr. a Magyar Népköztársaság és a Lengyel Népköztársaság között, a szociál-
politika terén történő együttműködés tárgyában Varsóban, az 1959. évi február hó 14. napján kötött egyezmény kihirdetéséről (magyar-lengyel szociálpolitikai egyezmény)

Megállapított tényállás:
A panasz alapján az Alkotmány 2. §-ában deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonsághoz és a tisztességes eljáráshoz, valamint az Alkotmány 70/E. § (1)-(2) bekezdésében biztosított szociális biztonsághoz való jog sérelmének gyanúja miatt vizsgálatot indítottam. A vizsgálat során megkerestem a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási, valamint a Nyugdíjfolyósító Igazgatóságot. A vizsgálat eredményeként a következőket állapítottam meg.

1.) A panaszos igénye alapján a Veszprém Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság 35-00649/93/6. számon szolgálati idő elismeréséről hozott határozatot, melyet a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság B.11-08894/93/11. számú 1994. március 9-én kelt határozatával módosított az 1960. június 3-tól 1967. március 31-ig megszakításokkal Lengyelországban szerzett szolgálati idő miatt. A határozat tartalmazta, hogy nyugdíj igény esetén a fenti időszakra a lengyel társadalombiztosítási szerv a saját szabályai szerint külön fog határozatot hozni. A határozat szerint az igénylő összesen 30 év 68 nap szolgálati idővel rendelkezik. 

2.) A B-11-08964/94/6. számú 1994. május 11-én kelt folyamatos előlegről szóló "értesítés" 1993. december 31-től havi 8000 Ft előleget állapított meg, jelezve, hogy 1994. április 13-án 20 000 Ft egyszeri előleget utaltak ki.
A Nyugdíjfolyósító Igazgatóság 1994. május 20-án a 791-81861-4 törzsszámon "értesítést" küldött az előleg elszámolásról. 1993. december 31-től 1994. május végéig 40 258 Ft, ebből korábban kiutalva 20 000 Ft, az értesítéssel egyidőben pedig 20 258 Ft.
A Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság B.11-08964/94/07. számon 1995. május 28-án korengedményes öregségi nyugdíj megállapító határozatot hozott a folyamatos előleg egyidejű beszüntetésével. Jogosultság kezdő napja 1993. december 31. Az 1960. június 3-tól 1967. március 31-ig fennálló lengyel munkaviszonyt jogosultság szempontjából figyelembe vette, de nem számította be, beszámított szolgálati idő 24 év 210 nap.
A határozatot az Igazgatóság a korengedményes nyugdíjról szóló 5/1990. (I.18.) MT rendelet, a társadalombiztosításról szóló 1975. évi II. törvény (T.), valamint a lengyel-magyar szociálpolitikai egyezmény szabályai szerint hozta. 
A T. végrehajtására kiadott 89/1990. (V.1.) MT rendelet (R.) 280. § (6) bekezdése szerint, ha a korengedményes nyugdíjban részesülő az öregségi nyugdíjkorhatárt elérte, ettől a naptól kezdődően a megállapított korengedményes nyugdíjat öregségi nyugdíjként kell részére folyósítani. A panaszos 1942. április 20-án született, így esetében az irányadó korhatár 55. életéve betöltésének napja. Vagyis 1997. április 20-tól jogosult öregségi nyugdíjra. Tekintettel arra, hogy 1960. június 3-tól 1967. március 31-ig Lengyelországban dolgozott, az öregségi nyugdíját a magyar-lengyel szociálpolitikai egyezmény alapján újra meg kellett állapítani. 

3.) A Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság B.11-8964/94/30. számú 2000. április 26-án kelt határozatával a panaszos részére öregségi nyugdíjrész megállapító határozatot hozott a társadalombiztosításról szóló 1997. évi LXXXI. törvény és a magyar-lengyel szociálpolitikai egyezmény alapján, a B.11-8964/94/07. számú határozat 1997. április 20-tól történő egyidejű hatályon kívül helyezésével, és a már kiutalt ellátás beszámításával. A határozat szerint az összes figyelembe vehető szolgálati idő 31 év 38 nap (62 félév), ebből magyar 24 év 210 nap (49 félév), lengyel szolgálati idő pedig 6 év 143 nap (13 félév). A magyar társadalombiztosítást 49/62 rész terheli. A határozat tartalmazza 1997. április 20-tól évenként a magyar nyugdíjrész összegét, valamint tájékoztatást arról, hogy az esetleges utólag igazolt külföldi, vagy magyar szolgálati idő beszámításakor az időarány változásával a nyugdíjrész is változhat. A módosítás mindkét ország nyugdíjrésze vonatkozásában azonos időponttól történik, tehát előfordulhat, hogy a módosítást követő kifizetés után a másik rész csökkenése miatt a túlfizetést le kell vonni.
A panaszos a fenti határozat ellen 2000. május 15-én a nyugdíja csökkenése miatt fellebbezést nyújtott be az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatósághoz.

A Nyugdíjfolyósító Igazgatóság 2000. május 23-án nyugellátás szüneteltetéséről jogalap nélkül felvett ellátás visszafizetéséről hozott határozatot. A határozat járt-kapott elszámolást tartalmaz, mely szerint 79 379 Ft túlfizetés történt, ezért az 1997. évi LXXXI. törvény (Tny.) 84. § (1) bekezdésére hivatkozással 11 815 Ft visszafizetésre kötelezte a panaszost, amelyet havonta 2363 Ft részletben von le az ellátásából. A határozat ellen a panaszos 2000. május 26-án fellebbezett a Nyugdíjfolyósító Igazgatóságnál, kifogásolta a nyugdíjösszegének csökkenését és a visszafizetésre kötelezést.
A Nyugdíjfolyósító Igazgatóság 2000. június 15-én a jogalap nélkül felvett ellátás visszafizetése tárgyában hozott határozatát az ellene benyújtott fellebbezésre tekintettel indult II. fokú államigazgatási eljárásra felfüggesztette. 
A Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság a fellebbezést a 2000. június 16-án kelt 11-08964/1994/0035 számon öregségi nyugdíjrész módosító határozatával bírálta el. A határozat részletes indoklása is tartalmaz magyarázatot arra nézve, hogy a korengedményes nyugdíjazásról szóló 5/1990. (I.18.) MT rendelet értelmében az egyéb feltételek megléte esetén a nyugdíj összegét a munkáltató megfizeti a nyugdíjkorhatár betöltéséig, a panaszos esetében az 1977. április 20-ig, azaz 55. életéve betöltéséig. Tekintettel azonban arra, hogy a panaszos Lengyelországban munkaviszonyban állt, esetében az öregségi korhatár elérésekor a magyar-lengyel szociálpolitikai egyezmény alapján meg kell állapítani az öregségi nyugdíjat. Az egyezmény szerint a Szerződő Felek illetékes szervei a szolgálati időnek egybeszámításával és rájuk nézve kötelező jogszabályok alapján állapítják meg a jogosultságot. Ha az igénylő rendelkezik a jogosultsági feltételekkel, a nyugellátás mértékét mindkét fél területén eltöltött idő tartalmára eső arányos részét folyósítja a jogosult részére. Ha az így megállapított nyugellátási részösszegek együttes összege kisebb, mint a jogosult lakóhelye szerint illetékes Szerződő Fél jogszabályai szerint előírt legkisebb összegű nyugellátás, vagy az az összeg, ami az igénylőt a másik fél területén eltöltött szolgálati idő beszámítása nélkül megilletné, a különbözet erejéig kiegészítés illeti meg.
A határozat szerint a panaszost 1997. április 20-tól 1997. augusztus 31-ig kiegészítés illette meg, továbbá részletes elszámolást tartalmaz az 1997. április 20-tól járó nyugdíjrész megállapításáról. Tekintettel arra, hogy a folyósított nyugdíj összege 1997. szeptember 1-jétől meghaladta azt az összeget, mely a panaszost a magyar biztosításban eltöltött idő alapján megillette, ettől az időponttól kiegészítés nem jár. A fentiek miatt a B.11-8964/94/30. számú határozatot megváltoztatja, egyéb tekintetben hatályában fenntartja, a panaszos fellebbezését elutasítja. A fenti II. fokú határozat ellen kereset nem érkezett, így az 2000. július 22-én jogerőre emelkedett. 

Ezt követően a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság az 1997. április 20-tól 2000. május 31-ig jogalap nélkül felvett 78 672 Ft-ből az 1997. évi LXXXI. törvény 84. § (1) bekezdésére hivatkozással (Az, aki nyugellátását jogalap nélkül vette fel, köteles azt visszafizetni, ha erre a felvételtől számított kilencven napon belül írásban kötelezik) 11 815 Ft visszafizetésre kötelezte a 2000. július 27-én kelt, a Nyugdíjbiztosítási Igazgatósághoz küldött megkeresésében, hogy a megtérítésre kötelező határozatot a 168/1997. (X.6.) Korm. rendelet 80. §-a, valamint a 18/1999. (Tb.k.5.) ONYF számú utasítás értelmében adja ki. A fentiekkel ellentétben a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság jogi igazgató-helyettese 2000. augusztus 7-én kelt a Nyugdíjfolyósító Igazgatóságnak küldött 522-25641-7. számú levele szerint "A nyugellátásnak a szociálpolitikai egyezmény alapján történő megállapításáig a magyar nyugdíjbiztosítási igazgatási szerv által a kizárólag Magyarországon szerzett szolgálati idő és kereset alapján megállapított és folyósított nyugellátás összegét előlegként kell kezelni, és be kell számítani az egyezmény szerinti nyugellátás összegébe [89/1990. (V.1.) MT rendelet 273/A. §]. Erről Önöket az 1996. december 31-én küldött levelünkben értesítettük. Álláspontunk szerint tehát, mivel ennek megfelelően jelen esetében igénylő a teljes összeget visszafizetni köteles, nincs szükség a 90 napon belüli, illetve 90 napon túli megbontásra."

A Nyugdíjfolyósító Igazgatóság 2001. május 8-án készített elszámolása szerint:

B.11-8964/94/30. számú határozat alapján járt:
1997. 04. 20-tól 1997. 04. 30-ig			    5 812 Ft
1997. 05. 01-től 1997. 12. 31-ig   8 x 15 852 Ft =	126 816 Ft
1998. 01. 01-től 1998. 12. 31-ig 12 x 19 279 Ft =	231 348 Ft
1999. 01. 01-től 1999. 12. 31-ig 12 x 22 779 Ft =	273 348 Ft
2000. 01. 01-től 2000. 05. 31-ig   5 x 24 601 Ft =	123 005 Ft
				   Összesen:	760 329 Ft

B.11-8964/94/07. számú határozat alapján kapott:
1997. 04. 20-tól 1997. 04. 30-ig		     =	    6 472 Ft
1997. 05. 01-től 1997. 12. 31-ig   8 x 17 651 Ft =	141 208 Ft
1998. 01. 01-től 1998. 12. 31-ig 12 x 21 467 Ft =	257 604 Ft
1999. 01. 01-től 1999. 12. 31-ig 12 x 24 967 Ft =	299 604 Ft
2000. 01. 01-től 2000. 05. 31-ig   5 x 26 964 Ft =	134 820 Ft
				   Összesen:	839 708 Ft

A különbözet 79 379 Ft, melyből a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság a 90 napon belül felvett ellátás összegét, azaz 11 815 Ft-ot 2000. 05. 23-án kelt határozatában tartozásként írta elő.
A panaszos a jogalap nélkül felvett ellátást előíró határozattal szemben fellebbezéssel élt. A Nyugdíjfolyósítási Igazgatóság igazgató-helyettese a tartozás visszafizetésétől méltányosság-ból eltekintett.

2000. 04. 26-án kelt B.11-8964/94/30. számú határozat alapján az ellátás összege az alábbiak szerint módosult:

1997. 04. hónaptól az ellátás összege:				15 852 Ft
1998. 01. hónaptól 07. 31-ig az emelés mértéke 19 %	          +    3 012 Ft
								18 864 Ft
1998. 08. hónaptól 12. 31-ig az emelés mértéke 2,2 % 	          +       415 Ft
							 	19 279 Ft
1999. 01 hónaptól 12. 31-ig az emelés mértéke 11 %, min. 3500 Ft  	  3 500 Ft
								22 779 Ft
2000. 01. hónaptól az emelés 8 %				          +    1 822 Ft
						   Összesen:         24 601 Ft

200. 06. 16-án kelt B.11-8964/94/35. számú határozat alapján a panaszost 1997. 104. 20-tól 08. hónap végéig illette meg a kiegészítés a "lengyel nyugdíjrész" alapján. 1997. 09. 01-től már csak a magyar nyugdíjrész szerint jogosult ellátásra.

1997. 04. 20-tól 1997. 04. 30-ig				     59 Ft
1997. 05. 01-től 1997. 08. 31-ig     4 x 162 Ft =	                648 Ft
					   Összesen:           707 Ft

Az összeg kiutalásáról a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság 2000. november 28-án egyszeri utalványon intézkedett.

A vizsgálat eredményeképpen megállapítottam, hogy az alkotmányos emberi jogokkal összefüggésben visszásságot okozott a nyugdíjbiztosító:
1.) A szociális biztonsággal összefüggésben okozott visszásságot a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság elhárította azzal, hogy a tartozásként előírt összeg visszafizetésétől az igazgató-helyettes méltányosságból eltekintett, illetőleg a panaszost megillető utólag elszámolt összeg 2000. november 28-án kiutalásra került. Ezzel az eljárás lezárult, ezért ajánlást nem teszek.
2.) Továbbá azonban az Alkotmány 2. §-ában deklarált jogállamiságból fakadó jog- biztonsággal, valamint a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben is visszásságot okozott a nyugdíjbiztosító, nevezetesen
    a.)  a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóságon a panaszos öregségi  nyugdíjának megállapítása indokolatlanul későn történt a magyar-lengyel szociálpolitikai egyezmény alapján,
        b.)  A korkedvezményes nyugdíj megállapító határozat nyugdíj összege, valamint a    
            magyar-lengyel szociálpolitikai egyezmény alapján hozott határozat nyugdíj összege közötti különbségből adódó túlfizetés jogi minősítése különböző időpontokban és szervezeti egységenként eltérő (megállapító, folyósító szerv). Ennek megfelelően egyszer a korengedményes nyugdíj teljes összegét előlegként minősítették, máskor a jogalap nélkül felvett ellátás visszafizetésére és a méltányosság alkalmazására vonatkozó szabályokat alkalmazták.

A fenti alkotmányos emberi jogokkal összefüggő sérelemre tekintettel - az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 20. § (1) bekezdésében biztosított hatáskörömben - ajánlom az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság Főigazgatójának, hogy vizsgálja meg

- az adott ügyben a több évig elhúzódó eljárásért való felelősség kérdését,
- az eltérő jogértelmezés és joggyakorlat kialakulásának okait,
- az 1553/2000., az 1953/2000. és az 5443/2000. számú ügyekben már ajánlott, a nemzetközi egyezmények hatálya alá tartozó nyugdíj-megállapítások eljárásának egyszerűsítése, gyorsításának soron kívüli megvalósításának lehetőségét,
- valamint fontolja meg olyan intézkedési terv (cselekvési-ellenőrzési program végrehajtása felelősökkel, határidővel, jelentési kötelezettséggel stb.) elkészítését, mely a jövőre nézve megszünteti a panaszoséhoz hasonló ügyintézést, illetve amely - figyelemmel az állampolgárok jogbiztonsághoz és tisztességes eljáráshoz való jogára - alkalmas arra, hogy az irányítása alá tartozó szerkezeti egységek fokozott figyelmet fordítsanak a jogszabályok által a nyugdíjbiztosítóra előírt kötelezettségeik teljesítésére.

Kérem az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság Főigazgatóját, hogy ajánlásommal kapcsolatos álláspontjáról, a megtett intézkedéseiről az Obtv. 20. § (1) bekezdésében meghatározott 30 napon belül szíveskedjen tájékoztatni, továbbá, amennyiben az ajánlás szerinti intézkedési tervet kiadja, úgy azt részemre küldje meg.

Budapest, 2001. május 18.

Gönczöl Katalin