Előadó: Dr. Somosi György

Jelentés az OBH 4190/2000. számú ügyben

Az eljárás megindítása

A panaszos beadványában a cége szomszédságában lévő szennyvíztisztító telep létesítését és működését sérelmezte. Előadta, hogy alkalmazottai a szennyvízgödörtől néhány méterre végzik munkájukat.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése alapján az Alkotmány 13. § (1) bekezdésében deklarált tulajdonhoz való jog, valamint a 18. §-a szerinti egészséges környezethez való jog érintettsége miatt vizsgálatot indítottam.

Eljárásom során Lábatlan Nagyközség Polgármesteri Hivatalának jegyzőjétől, majd rövid úton a polgármesteri hivatalnak az ügyben eljáró köztisztviselőjétől kértem tájékoztatást a panasszal kapcsolatos álláspontjukról és a megtett intézkedésekről.

A megállapított tényállás

Az Észak-dunántúli Vízügyi Igazgatóság 1994. március 7-én vízjogi létesítési engedélyt adott Lábatlan Nagyközség és Süttő Község Polgármesteri Hivatalának.

A szennyvíztisztító telep eredetileg az önkormányzat tulajdonában álló 31/2. helyrajzi számú meglévő szennyvíztisztító mellett, annak korszerűsítésével és a közeli papírgyár területéből történő hozzácsatolással létesült volna, azonban a papírgyár privatizációja után az új tulajdonos a megvalósításhoz szükséges területet nem  biztosította. Ezt követően jelölték ki a lábatlani 28. helyrajzi számú ingatlant.

Az első fokú vízügyi hatóság - korábbi határozatát módosítva - 1994. október 19-én OMS rendszerű szennyvíztisztító telep létesítésére adott engedélyt, majd 1998. szeptember 29-én a vízjogi üzemeltetési engedélyt is megadta.

A tisztítótelepet északi irányból a vasút és a Duna, keletről a papírgyár, délről egy fuvarozással foglalkozó cég telephelye, míg nyugatról a panaszos betonüzeme és kőfaragó telepe határolja.

A panaszos 1994. november 23-án tiltakozott a telep létesítése ellen, levelében úgy fogalmazott, hogy a "tervezett bűzkombinát lehetetlenné tenné az itt dolgozó emberek munkakörülményeit." Lábatlan polgármestere válaszában utalt arra, hogy az érintett terület ipari övezetben, üzemi területek között fekszik. Kifejtette, hogy a kommunális szennyvíz biológiai tisztítására alkalmas OMS rendszer működésével kapcsolatban Bábolnán kedvező tapasztalatok állnak rendelkezésre.

A kivitelező OMS-Hungaria Kft. több alkalommal jelezte, hogy a panaszos a munkavégzést akadályozza, a kőtömbök darabolásánál használt technológiai zagyvizet az épülő szennyvíztisztító területére engedi és a munkagödröket elárasztja. Emiatt a jegyző a vízátfolyás azonnali megszüntetésére szólította fel és szabálysértési eljárás lefolytatását helyezte kilátásba.

Az ügy jogszabályi háttere

A vízügyről szóló 1964. évi IV. törvény (hatálytalan: 1996. január 1-től)

41. § (5) A helyi önkormányzat és szerveinek jogszabályban meghatározott feladata különösen:
a) a települési vízellátás, csatornázás, az összegyűjtött szennyvizek tisztítása, továbbá a csapadékvíz elvezetése.

A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény

8. § (1) A települési önkormányzat feladata a helyi közszolgáltatások körében különösen:...a csatornázás...

Az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálatról szóló 1991. évi XI. törvény

4. § (4) A Szolgálat munkaegészségügyi tevékenysége körében
b) a munkaegészségügyi felügyelet keretében ellenőrzi és érvényesíti a munkaegészségügyi előírásokat, vizsgáltatja, vizsgálja a munkahigiénés határértékek betartását;
c) kivizsgálja a foglalkozással összefüggő megbetegedéseket, mérgezéseket, fokozott expozíciós eseteket;
d) együttműködik a foglalkozásegészségügyi szolgálattal az egészséges munkakörnyezet kialakításával, egészségkárosodások megelőzésével kapcsolatos feladatokban.

A vízgazdálkodásról szóló 1995. évi LVII. törvény

4. § (2) A települési önkormányzat - a vízgazdálkodási tevékenységek, mint közfeladatok (közszolgáltatások) körében - köteles gondoskodni:
a) a települések lakott területén az ivóvízminőségű vízre vonatkozó előírásoknak megfelelő ivóvízellátásról;
b) a 2000 lakosegyenértékkel jellemezhető szennyvízkibocsátás feletti szennyvíz-elvezetési agglomerációt alkotó településeken a keletkező használt vizek (szennyvizek) szennyvízelvezető művel való összegyűjtéséről, tisztításáról, a tisztított szennyvíz elvezetéséről, illetőleg a más módon összegyűjtött szennyvíz, továbbá a szennyvíziszap ártalommentes elhelyezésének megszervezéséről;
c) a b) pontban meghatározott feladatok ellátásáról a lakosegyenértéktől függetlenül azokon a területeken, amelyeket a vízbázisok, távlati vízbázisok, valamint az ivóvízellátást szolgáló vízilétesítmények védelméről, továbbá a felszín alatti vizek minőségét érintő tevékenységekkel összefüggő egyes feladatokról szóló jogszabályok határoznak meg;
d) a hulladékgazdálkodásról szóló külön törvény szerint nem közművel összegyűjtött szennyvizek ártalom mentes elhelyezésének szervezéséről és ellenőrzéséről. (A b) és a c) pont 2003. január 1-jén lép hatályba.)

7. § (3) A helyi önkormányzat tulajdonában lévő vizekről és vízilétesítményekről a 9-10. §-okban és a 13. §-ban foglaltakra is figyelemmel a központi és az önkormányzati költségvetésben meghatározott pénzeszközök felhasználásával, illetve vízgazdálkodási társulat útján (IX. Fejezet) kell gondoskodni.
(4) A (3) bekezdésben megjelölt feladat:
a) a 4. § (2) bekezdésének a) pontjában meghatározott feladat ellátását szolgáló létesítmények megvalósítása, bővítése, működtetése, fenntartása, valamint ennek hiányában az előbbiekben hivatkozottak szerinti ivóvízminőségű víz egyéb módon történő biztosítása és a vízbázisvédelmi feladatok ellátása;
b) a 4. § (2) bekezdésének b) pontjában meghatározott feladat ellátásához szükséges szennyvízelvezető, -tisztító és -elhelyezést biztosító létesítmények megvalósítása, bővítése, működtetése és fenntartása.

Az érintett alkotmányos jogok

A Magyar Köztársaság Alkotmánya

13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.

18. § A Magyar Köztársaság elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.

A vizsgálat megállapításai

1. A panaszos ingatlana, ahol vállalkozási tevékenységet végez, a szennyvíztisztítóval szomszédos, az általános rendezési terv szerint ipari övezet.

2. A Nemzeti Környezetvédelmi Program általános településkörnyezeti célnak tekinti a települések csatornázottságának, szennyvíztisztításának és speciális szennyvízkezelésének fejlesztését, az ivóvízbázisok védelmét.
A program egy másik pontban úgy fogalmaz, hogy "annak a távlati célnak a megvalósulása érdekében, hogy a települési csatornázás a kb. 65%-os ellátottságot elérje, minden közcsatornán élővízbe vezetett szennyvizet legalább biológiailag meg kell tisztítani...Az EU irányelvei alapján a tagországokban a 2000. év végére a 15 000-nél, a 2005. év végére a 2000-nél nagyobb lakosegyenértékű településeken meg kell oldani a szennyvízelvezetést és -tisztítást.
Ezeket a feladatokat Magyarországon 2010-ig kell teljesíteni. A Program hat évében a kiemelten védendő területeken lévő települések szennyvízelvezetésének és -tisztításának fejlesztésével a csatornázottság 60%-osra növelése a cél, ezen szennyvizek tisztítása és a megyei jogú városokban a szennyvíztisztítási fejlesztések megkezdése és időarányos elvégzése a cél. Ahol lehetséges az egyedi, kiskapacitású, természetkímélő szennyvíz-ártalmatlanítás megvalósítását ösztönözni kell.
Hosszú távú cél, hogy az élővizekbe jutó szervesanyag-terhelés a jelenlegi szint 20%-a alá csökkenjen, a kibocsátott szennyvizek mennyiségének feltehető növekedése mellett is. A Programban ennek a részarányos teljesítését kell megvalósítani.
Az ipari és mezőgazdasági üzemek szennyvíztisztítását megfelelő gazdaságszabályozási (elvonási, támogatási) rendszer segítségével fokozatosan meg kell oldani. Az új üzemek esetében már eleve csak a környezetvédelmi előírásoknak megfelelő megoldások engedélyezhetők. Hasonlóképpen el kell érni a közcsatornába kerülő szennyvizek előtisztítását. El kell érni, hogy a mérgező anyagokat tartalmazó ipari szennyvizek ne jussanak kommunális szennyvízbe.
A szennyvíztisztítás megfelelő megoldása érdekében minden tisztítóműnél biztosítani kell a szennyvíziszapok ártalmatlanítását, elsősorban komposztálását. Ezt a megoldást kell alkalmazni a csapadékvíz-elvezető közcsatornákból származó iszapra is." (83/1997. (IX.26.) OGY határozat)

Országos célként jelenik meg a szennyvízelvezetés és -tisztítás fejlesztése, a csatornázottság arányának növelése. Ennek alapján a szennyvíztisztító létesítésének szükségessége nem vitatható.

Egy korábbi, hasonló panasz alapján lefolytatott vizsgálatomról készült jelentésben az alábbiakat állapítottam meg: "Köztudomású ténynek tekinthető, hogy a szennyvízátemelő üzemelése bizonyos mértékű bűzzel járhat. Önmagában azt a körülményt, hogy az átemelő közvetlen környezetében, a telepen bűz lehet, nem kifogásolom. A cél, hogy ez a bűzhatás a telepről ne jusson az ingatlanokhoz, az utcában lakók életminőségében romlást ne idézzen elő."

A tisztító létesítési engedély alapján készült el, majd a vízügyi hatóság 1998-ban az üzemeltetőnek üzemeltetési engedélyt adott. Az 1993. évi LIX. törvény 17. § (4) bekezdése kimondja, hogy ha az ügyben jogerős határozat született, az országgyűlési biztoshoz ennek közlésétől számított egy éven belül lehet beadvánnyal fordulni.
A Lábatlan és Süttő települések szennyvízének tisztítását végző létesítmény lakott területtől mintegy 500 méterre, ipari övezetben helyezkedik el. Ezért tehát a létesítés helyét sem kifogásolom. Az első fokú közegészségügyi hatóság az alkalmazott technológia OMS rendszerre történő módosításához hozzájárult, az üzemeltetési szabályzatot jóváhagyta.

3. A szaghatás mértékét illetően ellentmondás van az érintettek között. A panaszos erős fejfájásról, émelygésről, alkalmazottai munkakörülményeinek romlásáról tett említést, a település jegyzője viszont kizártnak tartja, hogy a panaszos ingatlanán kellemetlen szag lenne, ugyanis ilyen szag a szennyvíztisztító ingatlanán sem érezhető. A műtárgy köré telepített növényzet a takarás mellett az esetleges kellemetlen szaghatások továbbterjedésének megakadályozására is alkalmas.

Az alkalmazott OMS rendszer megítélésében - szakkérdésről lévén szó - nem foglalhatok állást.

4. A panaszos alkalmazottainak a tisztító közelségéből adódó kedvezőtlen munkakörülményeit is felvetette, ezért az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálatnak az 1991. évi XI. törvényben meghatározott munkaegészségügyi feladataira tekintettel a jelentés egy példányát megküldöm az ÁNTSZ Esztergom Városi Intézetének.

5. A Polgári Törvénykönyv 100. §-a - a szomszédjog általános szabálya - úgy rendelkezik, hogy a tulajdonos a dolog használata során köteles tartózkodni minden olyan magatartástól, amellyel másokat, különösen szomszédait szükségtelenül zavarná, vagy amellyel jogaik gyakorlását veszélyeztetné. Így pl. tilos gáz, füst, zaj útján a szomszédos telekre olyan áthatást gyakorolni, amely a szomszédot szükségtelenül zavarja, vagy amely jogai gyakorlását veszélyezteti.
A csekélyebb mértékű, általában "elkerülhetetlen", vagy például az ipari tevékenységekkel jellegükből adódóan együttjáró zavarás szükségszerű és a tűrési kötelezettség körébe esik. Vagyis ipari övezetben a szomszédjogi "tűréshatár" eleve magasabb mint pl. egy családi házas vagy egy üdülőövezetben.

A panaszos esetleges szomszédjogi igényét polgári bírósági úton próbálhatja meg érvényesíteni. A per kockázata természetszerűleg a felperest is terheli.

6. Ha az általában elviselhető és szükségszerű áthatás alkalmanként mégis - pl. rendkívüli időjárási körülmények, műszaki meghibásodás, technológiai mulasztás stb. miatt - elviselhetetlen volna, a panaszos azonnal birtokvédelemért fordulhat a helyi jegyzőhöz. A jegyző ezirányú eljárásával szembeni kifogást az ombudsman vizsgálhatja.

7. Az eddigi vizsgálat alapján a közérdeket szolgáló beruházással kapcsolatban az érintett szervek eljárásával összefüggő visszásságot nem állapítottam meg.

Budapest, 2002. április 29.

										Lenkovics Barnabás