OBH 4135/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
a Pálhalmai Országos Büntetés-végrehajtási Intézet vizsgálatáról (Mélykúti Alegység)
Előadó: dr. Kiss László
dr. Romasz Anikó
dr.Fogarassy Edit
Az eljárás megindítása:
 	A Rákospalotai Leánynevelő Intézet igazgatója felhívta a figyelmemet arra, hogy a nevelőintézetben előzetes letartóztatásban fogvatartott lányok helyzete elítélésüket követően romlik. Foglalkoztatásukat nem oldják meg, rendszeres tanulásra nincs lehetőségük. A foglalkoztatás hiánya a testi, szellemi leépülés veszélyével jár, ami egyúttal az Alkotmány 70/D. § (1) bekezdésében meghatározott legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog sérelmének közvetlen veszélyét is jelenti.  
	A tájékoztatás alapján az  1993. évi LIX. törvény 16. § (2) bekezdésére tekintettel, hivatalból helyszíni vizsgálatot rendeltem el a Pálhalmai Országos Büntetés-végrehajtási Intézet mélykúti alegységében, a fogvatartott nők körülményeinek ellenőrzésére, különös tekintettel a fiatalkorú elítéltek nevelésére, foglalkoztatására.

Érintett alkotmányos jogok:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )
Emberi méltósághoz való jog (Alk. 54. § (1) bek.)
Munkához való jog (Alk. 70/B. § (1) bek.)
A legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog (Alk. 70/D. § (1) bek.) 

Alkalmazott jogszabályok:
1979. évi 11. törvényerejű rendelet a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról
19. § A szabadságvesztés végrehajtásának célja az, hogy e törvényben meghatározott joghátrány érvényesítése során elősegítse az elítéltnek a szabadulása után a társadalomba történő beilleszkedését, és azt, hogy tartózkodjék újabb bűncselekmény elkövetésétől.
25. § (1) A szabadságvesztés végrehajtása során biztosítani kell az elítélt
c) neveléséhez és oktatásához szükséges feltételeket,
d) munkáltatását,
e) a büntetés céljával nem ellentétes jogainak gyakorlását.
36. § (1) Az elítélt jogosult
a) a higiéniai feltételeknek megfelelő egészséges elhelyezésre, az egészségi állapotának és a szabadságvesztés végrehajtása alatti tevékenységének megfelelő élelmezésre, egészségügyi ellátásra;
d) társadalmilag hasznos munka végzésére, a munka mennyiségének és minőségének megfelelő jövedelemre, munkavédelemre;
e) a nők és a fiatalkorúak a rájuk vonatkozó sajátos védelemre;
k) naponként legalább egy órai szabad levegőn tartózkodásra;
l) pihenésre, szabadidőre, a rendszeresen végzett munka után fizetett szabadságra;
m) önképzésre, sajtótermékek megrendelésére, a büntetés-végrehajtási intézet művelődési és sportolási lehetőségeinek igénybevételére;
n) általános iskolai, indokolt esetben középfokú, valamint felsőfokú tanulmányok folytatására, a vizsgákra való felkészüléshez a jogszabályban meghatározott tanulmányi és vizsgaszabadságra;

(5) Az elítélt állampolgári jogai a következőképpen módosulnak:
b) a munkához való joga átmenetileg, a munkába állítását akadályozó ok fennállásáig szünetel;
38. § (1) A szabadságvesztés végrehajtásának feladata, hogy fenntartsa az elítélt önbecsülését, fejlessze a felelősségérzetét, és ezzel elősegítse, hogy felkészüljön a szabadulása utáni, a társadalom elvárásának megfelelő önálló életre.
(2) Az (1) bekezdésben megjelölt feladat végrehajtása érdekében fel kell használni a szükséges gyógyító, oktató, erkölcsi és szellemi erőforrásokat, biztosítani kell a rendszeres munkavégzés feltételeit.
39. § (2) Az elítéltet - büntetésének tartamához képest - betanított munkás, illetve szakmunkásképzésben kell részesíteni.
(3) Indokolt esetben lehetővé kell tenni, hogy az elítélt középfokú tanulmányokat végezzen, illetve a megkezdett felsőfokú tanulmányokat folytassa.
(4) Az elítélt a vizsgára felkészüléshez a munka alól - a jogszabályban meghatározott időre - felmenthető.
(5) Lehetőséget kell adni az elítélt önképzésére.
40. § (2) A szabad idő hasznos felhasználása érdekében lehetőséget kell biztosítani az elítéltek művelődésére és sportolására.
44. § (1) Az elítéltek munkáltatása a szabadságvesztés végrehajtásának fontos része. Célja az, hogy elősegítse az elítélt testi és szellemi erejének fenntartását, lehetőséget adjon a szakmai gyakorlottság megszerzésére és fejlesztésére, és ezáltal megkönnyítse, hogy a szabadulása után a társadalomba beilleszkedjék.
(2) Az elítéltet a büntetésvégrehajtási intézet adottságainak megfelelően kell társadalmilag hasznos munkával foglalkoztatni.
(3) A munka kijelölésénél figyelembe kell venni az elítélt testi és szellemi képességeit, lehetőség szerint a szakmai képzettségét és érdeklődését is.
48. § (2) A szabadságvesztés végrehajtása során különös gondot kell fordítani a fiatalkorú nevelésére, oktatására, személyiségének fejlesztésére és testi fejlődésére.
49. § (1) A fiatalkorúak szabadságvesztését külön büntetésvégrehajtási intézetben kell végrehajtani.
50. § (1) Biztosítani kell, hogy a fiatalkorú szakmunkás-, illetőleg betanítottmunkás-képzésben vegyen részt, és lehetővé kell tenni, hogy középfokú tanulmányokat folytasson.
(2) A fiatalkorú neveléséhez és a társadalomba beilleszkedésének segítéséhez igénybe kell venni a gyámhatóság és az egyéb állami szervek, a társadalmi szervezetek, a hivatásos és a társadalmi pártfogó, valamint a fiatalkorú hozzátartozóinak segítségét.
53. § A fiatalkorú munkáltatása a fiatalkorúakra vonatkozó munkajogi szabályok figyelembevételével történik; külső munkában részt vehet.

6/1996. (VII. 12.) IM rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól
46. § (1) Az elítélt biztonsági elkülönítésére különösen valamely utasítás végrehajtását megtagadó csoportos ellenszegülés, a táplálkozás megtagadása, illetve ön- és közveszélyes magatartás tanúsítása esetén kerülhet sor.
(2) A biztonsági elkülönítés az elítélt elhelyezésének a megváltoztatását jelenti, elrendelésére és megszüntetésére a parancsnok vagy a személyi állomány általa megbízott tagja jogosult, aki az elkülönített elítélt intézeten belüli kapcsolattartását és mozgását, valamint a nála tartható tárgyak körét korlátozhatja.
(3) A biztonsági elkülönítés csak az elrendelésére okot adó körülmény megszűnéséig tarthat, azt - a (4) bekezdésben foglalt kivételtől eltekintve - az elrendelésre jogosult legalább hetente felülvizsgálja.
 (4) Az ön- vagy közveszélyes magatartást tanúsító elítéltet az erre a célra kialakított helyiségben kell elhelyezni, és haladéktalanul intézkedni orvosi vizsgálata iránt. Az elkülönítés legfeljebb hat óra időtartamú lehet, az elkülönítés szükségességét azonban két óránként felül kell vizsgálni.
101. § (1) Munkáltatásnak minősül az elítélt szervezett foglalkoztatásának az a formája, amikor a munkavégzés rendszeresen, díjazás ellenében történik.
(2) Az elítéltet munkával az intézet vagy az e célra alapított gazdálkodó szervezet (a továbbiakban: munkáltató) foglalkoztatja.
102. § (1) Nem minősül munkáltatásnak az elítéltnek a Bv. tvr. 33. §-a (1) bekezdésének e) pontja alapján, az intézet tisztán tartásában és ellátásában való díjazás nélküli kötelező részvétele.
104. § (1) Az elítélt munkába állításáról - a munkakör és a munkáltató megjelölésével - a befogadási bizottság dönt.
130. § (1) Az elítéltek szakképzését és továbbképzését elsősorban azokban a szakmákban kell megszervezni, amelyek elősegíthetik a szabadulás után a társadalom életébe való beilleszkedést.
(2) Az elítélt a szakképzésbe és a továbbképzésbe a kérelme alapján vonható be, azt a befogadási bizottság bírálja el.
(3) A kérelem alapján megkezdett szakképzésben és továbbképzésben az elítélt részvétele kötelező.
131. § (1) Az elítéltek részére szakképzést és továbbképzést a munkáltató, az intézet, vagy jogszabály által arra felhatalmazott egyéb szerv, illetve magánszemély külön-külön vagy együttesen is szervezhet.
(2) A szakképzés és továbbképzés költségei a szervezőt terhelik, a költségekhez az elítélt önként is hozzájárulhat.
132. § Az alapfokú oktatásban, a szakképzésben vagy továbbképzésben részt vevő elítéltet - ha nem állították munkába - a képzés ideje alatt az alapmunkadíj egyharmadának megfelelő pénzbeli térítés illeti meg.
210. § (1) A fiatalkorúak életrendjére, az elhelyezési körletük belső rendjére, az intézeten belüli mozgásukra vonatkozó előírásokat, továbbá a személyes szükségletekre fordítható összeget - a szabadságvesztés végrehajtási fokozatára figyelemmel - a jogszabályok keretei között a parancsnok határozza meg.
(2) Az (1) bekezdés szerinti rendelkezések meghozatalánál figyelembe kell venni a korosztályoknak megfelelő sajátos szükségleteket, törekedni kell a fiatalkorút érhető káros hatások elkerülésére.
211. § Az oktatásban vagy szakmai képzésben részt vevő fiatalkorúak - a szabadságvesztés végrehajtási fokozatára tekintet nélkül - azonos tanulmányi osztályba, illetve tanulócsoportba is beoszthatók.
212. § A fiatalkorúak öntevékeny szervezetei felügyelet mellett működhetnek.
213. § (1) Az intézet a törvényes képviselő kérésére a fiatalkorú fejlődéséről, magatartásáról köteles felvilágosítást adni.
(2) Az intézetben szülői értekezlet tartható, a fiatalkorúak részére szervezett rendezvényekre a hozzátartozói is meghívhatók.

21/1997. (VII. 8.) IM rendelet a büntetés-végrehajtási szervezet Szolgálati Szabályzatáról
19. § (1) A bv. szervezet feladatait segítő szervezetekkel, egyházakkal, alapítványokkal és személyekkel [Bv. Sztv. 13. § (1) bekezdés] való együttműködés - a velük megkötött külön megállapodásokban meghatározott módon - különösen az alábbiak szerint valósulhat meg:
(4) A bv. intézetek rendelkezésükre álló valamennyi eszközzel segítsék elő a fogvatartottak gazdálkodó szervezeteknél való foglalkoztatását, a gazdálkodó szervezetek pedig fordítsanak kiemelt figyelmet a büntetés-végrehajtási célok megvalósulására.
(5) Ennek érdekében az egyes bv. intézetek és a fogvatartottak kötelező foglalkoztatására létrehozott gazdálkodó szervezetek kötelesek
a) az együttműködési megállapodásaikban foglaltaknak megfelelően fokozott gondossággal, egymás feladatainak s gazdasági érdekeinek különös méltánylásával eljárni,

A vizsgálat megállapításai:
	A helyszíni vizsgálat során részletes tájékoztatást kaptunk az Intézet helyzetéről, majd bejártuk a mélykúti alegység körleteit, kikérdeztük a fiatalkorú elítélteket, több felnőtt elítélttel és elzárás büntetését töltő fogvatartottal beszéltünk. Megtekintettük az alegységben lévő munkahelyeket, az egyes körleteket, a befogadó és a fegyelmi részleget.
	Az országgyűlési biztosok eddigi gyakorlatához igazodva a helyszíni vizsgálat lehetőségét felhasználtuk arra, hogy az elítéltek fogvatartási körülményeiről átfogó tapasztalatokat szerezzünk.	

	1. A fogvatartás körülményei:
	A Pálhalmai Országos Büntetés-végrehajtási Intézet jogelődje az 1949-ben létrehozott Bernátkúti Állami Gazdaság volt, ahol 1950-től - ideiglenes jelleggel - elítéltek is dolgoztak. A Gazdaság 1951-ben az Igazságügyi Minisztérium irányítása alá került. Az intézet jelenlegi struktúrája az 1970-es években alakult ki, amikor a korábbi öt alegységet három részlegbe - Sándorháza, Bernátkút, Mélykút - vonták össze, az irányító központot pedig elkülönülten szervezték meg Pálhalmán. A mélykúti alegységben csak nőket tartanak fogva.
	A Pálhalmai Bv. Intézetben a férőhelyek száma 1186 (Sándorháza - 538, Bernátkút - 480, Mélykút - 168). Vizsgálatunk időpontjában, 2000. október 26-án 1435 férfit és 281 nőt tartottak fogva, így a telítettség átlagosan 150 %-os, a mélykúti alegységben 170 %-os volt. Idegenrendészeti őrizetes nem tartózkodott az intézetben, annak ellenére, hogy Mélykúton, egy korszerűen kialakított körletben 40 férőhelyet tartanak fenn a számukra, ami aktuálisan üres volt.
	Az Intézetben 375 hivatásos állományú, illetve közalkalmazott dolgozik. Korábbi jelentős létszámhiányuk csökkent, de több biztonsági felügyelőre, körletfelügyelőre, nevelőre lenne szükség. Az állomány tagjai közül 84-en járnak gimnáziumba, a nekik járó tanulmányi szabadságot nem minden esetben tudják biztosítani. 
	Az Intézetnek 1996-ban 28,5 millió forint adósságállománya volt, ami 1999-ben közel 83 millióra nőtt, jórészt az élelmiszer, az energia és az üzemanyag áremelkedése következtében. Az állami támogatás összege nem követte a fogvatartotti létszám évközi emelkedését sem. A nem dolgozó fogvatartottak számának jelentős növekedése - a korábbi 25-30 %-ról 55-60 %-ra - szintén kedvezőtlen hatással volt az Intézet gazdálkodására. A költségeket nagy mértékben növeli, hogy a három alegység, illetve a központ egymástól több kilométer távolságra van, magasak a szállítási költségek, télen pedig különösen nehéz az alegységek megfelelő ellátásának a biztosítása.
	A fogvatartottak elhelyezésére szolgáló több, mint húsz éves épületek rendkívül elhasználódtak, állapotuk jelentősen leromlott, sürgős felújításra lenne szükség. A fürdőhelyiségek ill. a WC-k állapota minősíthetetlen. Karbantartásuk nem megoldott. A nyílászáró szerkezeteket 20-25 éve nem cserélték, és elmaradt a tetőszigetelések tízévenkénti kötelező felújítása is. Az elektromos hálózat alkalmatlan az egyre növekvő igények kielégítésére. Gyakran még a kiégett villanykörték cseréje is anyagi problémát jelent. A költségvetési keretből az állagmegóvásra is alig jut pénz. Nagyobb beruházásokra, felújításokra egyáltalán nem kerülhet sor. A szálláskörletek, kiszolgáló épületek - kazánház, konyha, ebédlő, őrtornyok - karbantartására fordítható anyagi eszközök hiánya komoly gondot okoz. A több, mint tíz éve működő mosodai berendezések cseréje szintén időszerű lenne. A hiányosságokat a parancsnok 2000. október 20-án írásban jelentette az Országos Parancsnokságnak. A helyszíni vizsgálat időpontjáig erre válasz nem érkezett.	
	A női fogvatartottakat a mélykúti alegységben helyezték el: az összesen 281 fogvatartottból 187-en börtönben, 35-en fogházban, 17-en fogházra átváltoztatott pénzbüntetés miatt, 8-an fiatalkorúak börtönében, ketten fiatalkorúak fogházában töltik szabadságvesztésüket, 21-en elzárás alatt álltak, 11-en voltak előzetes letartóztatásban .
	A mélykúti alegységben különösen érezhető a büntetésvégrehajtási személyzet létszámhiánya. Nappal egy alegységvezető, egy vezető nevelő, egy nevelő, egy szociális ügyintéző, egy főfelügyelő és két felügyelő - összesen hét nő - teljesítenek szolgálatot, valamint egy férfi felügyel a kapunál. Éjszaka - a kapus mellett - mindössze egy biztonsági felügyelő és egy főfelügyelő látja el az öt épületből álló alegységben a szolgálatot. Ez a létszám még a férőhelyeknek megfelelő fogvatartotti létszám esetében is kevés lenne, de 160-170 %-os telítettség mellett az alapfeladatok ellátására sem elegendő.
	Az őrszolgálat csak nappal megoldott. Ekkor az őrtornyokban fogvatartottak ülnek, akik ezért a bizalmi munkáért havi 4000 Ft munkadíjat kapnak. Munkaidejük nyolc óra, ezen belül meghatározott időközönként leváltják őket. A szolgálat ideje alatt a fogvatartott-őrre - a parancsnok elmondása alapján - kívülről rázárják a torony ajtaját. Bent az őrhelyen jelzések továbbítására kettős rendszerű telefonkészülék áll a fogvatartott-őr rendelkezésére. A jelzőcsengők sokszor nem működnek. Éjszaka az őrtornyokban nem tartózkodik senki. A fogvatartottak őrszolgálatra történő beosztásának helyi gyakorlata a büntetés-végrehajtási állomány létszámgondjai miatt alakult ki, de ezzel a megoldással az intézet vezetése a fogvatartottak munkalehetőségeit, keresethez jutásuk lehetőségeit is bővíteni kívánta. A bezárt toronyban való huzamos tartózkodás - a nyári hőségben vagy télen - a mozgási lehetőség hiányára, a bizonytalan jelzésadási, segélykérési lehetőségre tekintettel, az egészségkárosítás kockázatával jár. 
	Az őrök feladata nem csak formális, hanem a fogvatartottak őrzésére, megfigyelésére, rendellenesség esetén jelzésadásra is vonatkozik, de az ezzel kapcsolatos felelősségük nincs szabályozva. Az őrszolgálat biztonsági szakfeladat, amelyre a büntetés-végrehajtás hivatásos állományú tagja is csak megfelelő kiképzés után osztható be. Elítéltekkel való ellátása ellentétes a Bvtvr. rendelkezéseivel, amely a büntetés-végrehajtás feladatai között határozza meg, hogy a szabadságvesztés végrehajtása során biztosítani kell az elítélt őrzését, felügyeletét és ellenőrzését. Az elítéltek ilyen jellegű feladatokkal történő megbízása számos veszéllyel jár. Ezek között előfordulhat a feladatot vállaló fogvatartott kiközösítése, megbélyegzése. Az Európa Tanács Miniszteri Bizottsága által elfogadott Európai Büntetőszabályzat ilyen meggondolások miatt állapította meg azt, hogy a büntetés-végrehajtási intézményben egyetlen elítélt sem tölthet be fegyelmi hatáskört is magába foglaló posztot. A fentiek alapján megállapítottam, hogy a Bvtvr. rendelkezéseinek sérelmével alkalmazott gyakorlat az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményével kapcsolatban visszásságot okozott, de közvetlenül veszélyezteti az őrként foglalkoztatott elítéltek emberi méltóságát is.
	A szükségesnél kevesebb létszámú személyzet a sajátos elhelyezési és irányítási körülmények mellett nehezen tud eleget tenni feladatainak. Erre utalt, hogy a fogvatartottak közül többen panaszolták, hogy időnként elfeledkeznek róluk, a körletekben vagy égve marad a villany éjszakára is, vagy a megszabott időpontnál korábban leoltják. A napi egy óra sétát - a fogvatartottak elmondása szerint - nem mindig biztosítják, hetente kétszer-háromszor jutnak csak ki a szabad levegőre. A szabálysértési őrizetben lévők körlete éjszakára teljesen felügyelet nélkül marad. Az ügyeleten nem tartózkodik senki. Tűz, rosszullét, egyéb rendkívüli esemény esetén nem tudnak segítséget kérni. Az egyik elzáráson levő lányt nőgyógyászati problémájának jelzése után három héttel vitték el szakrendelésre, addig orvos nem vizsgálta meg, és gyógyszert sem kapott. 
	Az egészségügyi szakellátás - fogászat, ideggyógyászat, nőgyógyászat - Bernátkúton van, ahol 40 ágyas elfekvő részleg is működik a krónikus betegek kezelésére. Számukra állandó ápolói felügyeletet biztosítanak. A sürgős orvosi beavatkozást igénylő eseteket a dunaújvárosi kórházban látják el. Mélykúton hetente 3 napon van orvosi rendelés (a rendelőn feltüntetett beosztás szerint egy óra időtartamban). Nővérügyelet naponta délelőtt és délután is van, ezalatt gyógyszerosztásra és esetleg vérnyomásmérésre kerül sor. Éjszakai ügyeletet Bernátkúton tartanak. Nyilvános telefon nincs az alegységben. Mobil készülék használatára nincs vételi lehetőség.
	Az épületek fűtését korszerűtlen, elöregedett, pakurával fűtött kazánokkal biztosítják. Fürdésre hetente kétszer van lehetőségük. A WC-k rendszeresen eldugulnak, a vízcsapok vagy nem működnek a zárkákban, vagy nem lehet elzárni őket. A fogvatartottak nem kapnak felmosóruhát a  kifolyt víz feltörlésére. Állításuk szerint saját törölközőiket ill. ruháikat használják erre a célra. A zsúfolt zárkákban a nők részére külön nehézséget okoz a tisztálkodás, fehérnemüjük mosása, szárítása (amire csak az ágyak végén van lehetőség) higiéniai és természetes szükségleteik normális kielégítése. A kiégett villanykörtéket nem pótolják. A 20 személyes befogadó zárkában a nyolcból csupán egy égő világított, a többi hiányzott vagy rossz volt. Az egyik ablakot napokkal korábban betörték, javításáról a hűvösre fordult időjárás ellenére nem intézkedtek. 
	Az Alkotmány 70/D. § (1) bekezdése deklarálja, hogy a Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez. Ez a jog a fogvatartottakat is megilleti és az érvényesüléséhez szükséges feltételek biztosítása a büntetés-végrehajtás feladata. A szabadságvesztésüket töltő nők esetében figyelemmel kell lenni arra is, hogy biológiai szükségleteik és mentális teherviselő képességük a férfiakétól eltérő. A hazai és nemzetközi jogszabályok szerint senkit nem lehet embertelen, megalázó elbánásnak vagy büntetésnek alávetni. Azok az elhelyezési, fogvatartási  körülmények, amelyek a férfiak számára még elviselhetők, a nők részére megalázó bánásmódnak minősülhetnek és emberi méltóságuk, személyiségük megőrzését súlyosan veszélyeztetik.
	 Az Alkotmánybíróság a 7/1998. (III. 18.) AB határozatban rámutatott, hogy "az Alkotmány a nők védelme érdekében pozitív diszkriminációt tartalmazó szabályok kialakítására ad felhatalmazást. Ez az alkotmányi felhatalmazás nyilvánvalóan a férfiak és a nők természeti, biológiai és fizikai különbözőségéből adódó eltérések elismerésén alapszik. A nők biológiai adottságai, különösen az anyaság biológiai és pszichikai dimenziója, továbbá a nők kisebb fizikai ereje folytán bizonyos környezeti ártalmakra hamarabb és súlyosabb következményekkel reagálnak.  (ABH 1998, 417, 419.)"
	A pozitív diszkrimináció lehetőségét a Bvtvr. 36. § (1) bekezdése is tartalmazza, kiemelve, hogy a nők és a fiatalkorúak jogosultak a rájuk vonatkozó sajátos védelemre. Figyelemmel a büntetés-végrehajtás korlátozott anyagi lehetőségeire, a pozitív diszkrimináció minimális szintjén is elvárható a női fogvatartottak elhelyezésére szolgáló helyiségek zsúfoltságának csökkentése, a szabad levegőn tartózkodás és a naponkénti vagy szükség szerinti fürdés biztosítása, az egészségügyi panasszal jelentkezők haladéktalan - orvos által történő - megvizsgálása, a ruházat és a szálláskörletek tisztántartásához szükséges eszközök és feltételek biztosítása.
	 A szabad levegőn tartózkodás elmaradása, a késedelmes orvosi vizsgálat - még akkor is, ha ez csak esetenként fordult elő -, a zárkák megfelelő világításának hiánya, a fűtés és melegvízellátás zavarai sértik a fogvatartottaknak az Alkotmány 70/D. § (1) bekezdésében biztosított jogát a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez. A fogvatartás általános körülményei, az alapvető higiénés követelmények biztosításának hiányosságai ezen túlmenően az embertelen, megalázó bánásmód tilalmába is ütköznek, ezért az alkotmányos visszásságot megállapítom.
	A kikérdezett fogvatartottak nem ismerték a házirendet, amelyet egyébként minden zárkában megtaláltunk. A házirend részletesen és közérthetően ismerteti a fogvatartottak jogait; egyéb fórumok felsorolása mellett megemlíti, hogy a fogvatartottak közvetlenül fordulhatnak az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, de sem az Országgyűlési Biztosok Hivatalának, sem más hazai jogvédő szervezetnek a postacíme nem szerepelt a kiadványban. A házirend egyedül a strasbourgi székhelyű CPT (Committee for Prevention of Torture) franciaországi levelezési címét tartalmazza. 
	Az alegység fegyelmi részlegében egy vastagon párnázott falakkal és ajtóval ellátott, ablaktalan zárkát biztonsági elkülönítésre használnak. A betonpadló a takaríthatóság érdekében nincs párnázva. Itt helyezik el az átmenetileg ön- és közveszélyes állapotban lévő, "dühöngő" fogvatartottat, amíg lecsillapodik. A zárkában ülőhely, WC, villanyvilágítás, fűtés, szellőzés nincs, fény csak az előtérből, egy keskeny résen szűrődik be (ha ott ég a villany). A vezető szerint csak nagyon ritkán, és rövid ideig (fél óra - egy óra) használják a helyiséget, ugyanakkor az egyik fogvatartott elmondta, hogy a múlt hónapban több órát töltött bent. A házirendben semmilyen figyelmeztetés nincs arra vonatkozóan, hogy milyen magatartás esetén és mennyi időre helyezhető el a fogvatartott ebben a zárkában. Az elhelyezés időtartama a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól szóló 6/1996. (VII. 12.) IM rendelet 46. § (4) bekezdése  szerint nem haladhatja meg a hat órát és szükségességét két óránként felül kell vizsgálni. A különleges zárkában elhelyezett fogvatartottakról, az idehelyezés okáról, kezdetének és befejezésének időpontjáról, a rendeletben előírt orvosi vizsgálat megtörténtéről semmilyen dokumentáció, napló vagy feljegyzés nincs, így a használat indokoltsága, jogszerűsége nem ellenőrizhető. 
	Az Alkotmány 54. § (2) bekezdése az emberi méltósághoz való jog megvalósulásával összefüggésben rögzíti a kínzás, kegyetlen, embertelen, megalázó bánásmód tilalmát. Az Alkotmánybíróság több határozatában kifejtett álláspontja szerint - összhangban a vonatkozó nemzetközi dokumentumokkal és azok értelmezésével - ez a tilalom abszolút, azaz nem lehet mérlegelni vele szemben semmilyen más alkotmányos jogot vagy feladatot. Az Alkotmány 54. § (2) bekezdésébe foglalt abszolút tilalom az 54. § (1) bekezdése szerinti emberi méltósághoz való jog része.
	A jelen ügyben vizsgált alkotmányossági probléma tekintetében a fentiek alapján pontosan leírható az intézkedéssel szemben fennálló alkotmányos követelmény:
	Egyrészt az ön- és közveszélyes állapotba került fogvatartott biztonsági elkülönítése  nem ütközhet a kínzás, kegyetlen, embertelen, megalázó bánásmód tilalmába és a korlátozás nem lehet büntető jellegű. Nem alkalmazható tehát rendzavarás megtorlására vagy fegyelmezésre. Másrészt elvárható, hogy a korlátozás feleljen meg a szükségesség/arányosság kritériumának, tehát csak feltétlenül indokolt esetben - a fogvatartott önmagát vagy másokat  közvetlenül veszélyeztető magatartása esetén - kerülhet rá sor, illetve az arányosság vonatkozásában csak a veszély elhárításáig tarthat.
 	Az elkülönítő zárka használatára vonatkozó részletes szabályozás hiánya és emiatt a jogszerű használat ellenőrzésének lehetetlensége, továbbá a fogvatartottak tájékoztatásának, figyelmeztetésének a  hiánya sérti az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságot és annak lényegi elemét képező jogbiztonságot. Az elkülönítő zárkában a világítás és ülőhely hiánya, a természetes szükségletek emberi módon történő elvégzésének lehetetlensége  sérti az emberi méltósághoz fűződő jogot és a kegyetlen, embertelen, megalázó elbánás tilalmába ütközik, ezáltal alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot okoz.

	2. Az elítéltek foglalkoztatása:
	A 281 fogvatartottból 200 nem dolgozik; a többiek a varrodán (26-an két műszakban, de a második műszak nem teljes, mert nincs elég megrendelés), a mosodában (25-en) és a konyhán dolgoznak, ill. egyéb belső munkákat végeznek (takarító, raktáros, udvarfelelős, karbantartó, kazánfűtő). Időszakonként a kertészetben is kapnak munkát (szőlő-, barackszedés). Az intézet tisztántartásában minden fogvatartott díjazás nélkül köteles részt venni. 
	Az elítéltek munkáltatását részben az állami tulajdonban levő - a büntetés-végrehajtási célok elérése érdekében létrehozott és hivatásos állományú büntetés-végrehajtási tisztek által irányított - Agrospeciál kft. végzi, részben az intézet költségvetési keretéből fedezik. Az 1990-es éveket követően a fogvatartottak munkáltatása nehezen megoldható feladat elé állította az intézmény parancsnokságát, mert az irányításuk alá tartozó állami gazdaság keretein belül működő üzemegységek átalakultak nyereségorientált gazdasági társasággá. A mélykúti alegység fogvatartottainak munkáltatása - tekintettel a piaci követelményekre - jelenleg nem feltétlen érdeke a büntetés-végrehajtási intézet mellett működő kft-nek. A társaság speciális, magas technikai színvonalú gépeket szerzett be, amelyekhez szakképzetlen munkaerőt nem vesznek igénybe. 
	 A büntetések és az intézkedések végrehajtásáról szóló 1979. évi 11. törvényerejű rendelet 36. § (1) bekezdése szerint " Az elítélt jogosult: d) társadalmilag hasznos munka végzésére, a munka mennyiségének és minőségének megfelelő jövedelemre, munkavédelemre; az (5) bekezdés alapján pedig" Az elítélt állampolgári jogai a következőképpen módosulnak: b) a munkához való joga átmenetileg, a munkába állítását akadályozó ok fennállásáig szünetel;. A 44. § e jog célját, tartalmát a következők szerint határozza meg:" (1) Az elítéltek munkáltatása a szabadságvesztés végrehajtásának fontos része. Célja az, hogy elősegítse az elítélt testi és szellemi erejének fenntartását, lehetőséget adjon a szakmai gyakorlottság megszerzésére és fejlesztésére, és ezáltal megkönnyítse, hogy a szabadulása után a társadalomba beilleszkedjék. (2) Az elítéltet a büntetésvégrehajtási intézet adottságainak megfelelően kell társadalmilag hasznos munkával foglalkoztatni." 
	A szabadságvesztés büntetés célja nem csupán az elítéltek által elkövetett bűncselekmények szankcionálása, megtorlása, hanem az elítéltek nevelése, felkészítése a társadalomba való beilleszkedésre, és ezzel újabb bűncselekmények elkövetésének megelőzése. A rendszeres munkavégzés - fenti célnak megfelelően - segíti az elítélt felelősségérzetének növekedését, egészségének és testi-szellemi képességeinek fenntartását, valamint a szabadulás utáni időre való felkészülését a kedvezőbb integráció érdekében. Fenti cél megvalósítása a büntetésvégrehajtási intézetnek nemcsak joga, de amennyiben ennek feltételei fennállnak kötelessége is. 
	A költségvetés (1999. évi CXXV. tv. 16. §) jelentős összeget fordít a fogvatartottakat foglalkoztató büntetés-végrehajtási gazdálkodó szervezetek (kivéve a büntetés-végrehajtási intézeteket) sajátos többletköltségei részbeni ellentételezésére.
	Az Alkotmánybíróság a 21/1994. IV.16.) sz AB határozatában a következőképpen fogalmazott: "Az Alkotmánybíróság a munkához ( foglalkozáshoz ) való joggal ( Alk. 70/B. § (1)) kapcsolatosan korábbi határozatában rámutatott, hogy az olyan alapjog, amely a szabadságjogokhoz hasonló védelemben részesül az állami beavatkozások és korlátozások ellen." Az elítéltek esetében - helyzetüknél fogva - ez a jog korlátozható, de a  korlátozás elsősorban a foglalkozás szabad megválasztására vonatkozik. A büntetések és az intézkedések végrehajtásáról szóló 1979. évi 11. törvényerejű rendelet 36. § (5) bekezdése szerint az elítélt  munkához való joga csak átmenetileg, a munkába állítását akadályozó ok fennállásáig szünetel. A jogszabály rendelkezését sérti, ha az elítélt a büntetésének letöltéséig, vagy a szabadságvesztése nagy részében egyáltalán nem jut munkához, illetve, ha foglalkoztatási lehetőségeit a - kifejezetten ennek biztosítására alakult - gazdálkodó szervezetek nyereséges működése érdekében korlátozzák.
	A fentiek alapján megállapítottam, hogy a női elítéltek rendszeres foglalkoztatásának alacsony színvonala és alapvetően a nyereségérdekeltségnek történő alárendelése nincs összhangban a hatályos jogszabályokkal, a büntetés-végrehajtás céljaival és az állami akarattal, továbbá közvetlenül veszélyezteti az Alkotmány 70/D. § (1) bekezdésében meghatározott,  legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való - a fogvatartottakat is megillető - jogot. Az elítéltek foglalkoztatásának tartós hiánya sérti az Alkotmány 70/B. § (1) bekezdésében meghatározott munkához való jogot is.

	3. A fogvatartottak képzési lehetőségei:
	A női fogvatartottak közül 92-en vesznek részt az általános iskolai képzésben; idén szeptembertől pedig a szakközépiskolai oktatás is beindult 16 elítélt részére. Az általános iskolai oktatás tandíjmentes, a szükséges tankönyveket az intézet szerzi be. Azoknak a fogvatartottaknak, akik részt vesznek az általános iskolai oktatáson, minimális ösztöndíjat - nem tanulmányi eredmény függően, havi 500-600 forintot - juttat az intézmény. A fogvatartottak tanulmányainak folytatását azért preferálják, mert a nevelők tapasztalata az, hogy a büntetés-végrehajtási intézménybe bekerülők számottevő hányada funkcionális analfabéta. 
	A középiskolai oktatásban résztvevőknek saját költségükön kell beszerezniük a tanszereket. A fogvatartottak nevelése, képzése érdekében különböző szakmai tanfolyamokat is szerveznek, melyek anyagi fedezetét az Agrospeciál kft., a Fejér Megyei Regionális Munkaerőfejlesztő és Képző Központ ill. a BVOP biztosítja. Az iskolarendszerű képzésen túl tanfolyami jelleggel a következő szakképzéseken való részvételre van lehetőségük a fogvatartottaknak: számítógépes tanfolyam (15 külön géppel), szakács, darukezelő, sertéstenyésztő, egészségügyi segédápoló, vöröskeresztes tanfolyam. Mindezek mellett az intézmény vezetősége elindított egy speciális, a szabad életre felkészítő tanfolyamot. A képzés keretében megtanítják a fogvatartottakat kérvények, beadványok fogalmazására, önéletrajz megírására, hivatalos ügyek intézésének a módjára, formáira.
	Az egyéb szabadidős-kulturális tevékenységek anyagi fedezetét nem biztosítják. A televízió-készülékek 80 %-a csak nehezen vagy egyáltalán nem javítható, az elítéltek azonban saját készülékeiket is használhatják elvileg 22 óráig. A gyakorlatban ezt - a már említett létszámhiány miatt - nem tudják ellenőrizni. Az alegységben működő könyvtár hetente egyszer másfél óráig tart nyitva, beiratkozás után lehetőség van a könyvkölcsönzésre. A fogvatartott letéti pénze terhére rendelhet újságot és folyóiratot, de kintről is küldhetnek be számára bármely, Magyarországon terjesztett sajtóterméket. Sportolásra a szabad levegőn tartózkodás alatt, többnyire hétvégén van lehetőség; a sporteszközöket az intézet biztosítja, használatukat a nevelő engedélyezi. 
	A fiatalkorúak a felnőttektől elkülönített helyen, 7 ágyas zárkában tartózkodtak, amely viszonylag tiszta és rendezett volt. (A felnőtt elítéltek 13-14 fős zárkákban vannak elhelyezve.) Oktatásuk, képzésük a körülményekhez képest megfelelőnek mondható: a vöröskeresztes tanfolyamon való részvétel kötelező a számukra, de néhányan még a számítógépes tanfolyamra is járnak. A felügyelet nélküli beszélgetés során különleges panaszról, problémáról nem számoltak be, a körülményekhez képest "meg voltak elégedve". A létszámhiány miatt keveset foglalkoznak velük, munkát nem végeznek, idejük legnagyobb részét a zárkában töltik.
	Az intézet vezetése - az érdeklődés és a rendelkezésre álló korlátozott anyagi erőforrások függvényében - biztosítja a mélykúti alegységben fogvatartott fiatal- és felnőttkorúak részére a képzési, tanulási lehetőséget. Ezzel összefüggésben alkotmányos visszásságot nem állapítottam meg, de a feladat kiemelt jelentőségére tekintettel fontosnak tartom a feltételek további javítását, ezen belül a fiatalkorúak számára a lehetőségek bővítését.

Ajánlások:
 	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján ajánlom az igazságügyminiszternek, hogy a megállapított alkotmányos visszásságok jövőbeni elkerülése érdekében: 
	1 Vizsgáltassa meg valamennyi büntetés-végrehajtási intézetben a fogvatartottak biztonsági elkülönítésére szolgáló különleges zárkák kialakítását és gondoskodjék arról, hogy azok megfeleljenek az alkotmányos és emberi jogi rendelkezések követelményeinek.
	2. Állapítsa meg a különleges zárkákban való elhelyezés részletes és ellenőrizhető szabályait, a jogszerű elhelyezés dokumentálásának módját, amelyből legalább a fogvatartott neve, az elhelyezés oka, kezdete és vége, az elrendelő kiléte és az orvos véleménye megállapítható.
	3. Vizsgáltassa meg, hogy a fogvatartottakat foglalkoztató büntetés-végrehajtási gazdálkodó szervezetek működése, az állami támogatás felhasználása összhangban van-e a büntetés-végrehajtási jogszabályokban meghatározott célokkal, elsősorban a fogvatartottak részére minél szélesebb körű munkalehetőség biztosításával.
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján ajánlom a büntetés-végrehajtás országos parancsnokának:
	1. Tegye meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a mélykúti alegység éjszakai és nappali őrzése a büntetés-végrehajtásra vonatkozó hatályos jogszabályoknak és biztonsági feltételeknek megfeleljen. Szüntesse meg az elítéltek őrként való foglalkoztatását.
	2. Intézkedjék, hogy a büntetés-végrehajtási intézetek házirendjének melléklete tartalmazza a hazai emberjogi szervezetek postacímét, vagy a kapcsolatfelvétel módját és  feltételeit (pl. OBH esetében).
	3. Tegye meg a szükséges intézkedéseket a fogvatartott nők elhelyezési körülményeinek, tisztálkodási és egyéb higiénés szükségleteinek, egészségügyi ellátásának javítására.
	4. Vizsgáltassa meg, hogy milyen intézkedések szükségesek a mélykúti alegységben elhelyezett fiatalkorúak rendszeres oktatási,  képzési lehetőségeinek további javítására, az Intézet ezzel kapcsolatos tevékenységének támogatására.
	Kérem, hogy ajánlásaimmal kapcsolatos állásfoglalásaikról, intézkedéseikről, vizsgálataik eredményéről az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény hivatkozott rendelkezése alapján adjanak tájékoztatást.

Budapest, 2000. december 12.

Gönczöl Katalin