OBH 3957/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Fogarassy Edit

Az eljárás megindulása:
	A Sopronkőhidai Fegyház és Börtönben szabadságvesztés büntetését töltő panaszos beadványában sérelmezte, hogy az intézetben nem biztosítják számára a törvény szerint járó kedvezményeket: nem tesznek előterjesztést a szabadságvesztése végrehajtási fokozatának megváltoztatása iránt, nem helyezik átmeneti csoportba, ill. ok nélkül elutasítják a büntetés-félbeszakítási kérelmeit. Állítása szerint "csak azért nem élhet a jogaival, mert cigány."
Az ügyben állampolgári jogokat érintő alkotmányos visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokát a panaszok megalapozottságának kivizsgálására és ennek eredményéről való tájékoztatásra kértem.

Érintett alkotmányos jogok:

Jogállamiság, jogbiztonság elve (Alkotmány 2. § /1/ bek.);
Hátrányos megkülönböztetés tilalma (Alkotmány 70/A. § /1/ bek.)

Az ügy jogszabályi háttere:

1979. évi 11. tvr. a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról (Bv. tvr.):
7. § (1) A szabadságvesztés fokozatának megváltoztatása iránt (Btk. 46. §) a büntetésvégrehajtási intézet tesz előterjesztést a büntetésvégrehajtási bíróhoz.
22. § (1) A szabadságvesztés végrehajtása fontos okból - közérdekből, illetőleg az elítélt személyi, családi körülményei, egészségi állapota miatt - félbeszakítható.
A szabadságvesztés félbeszakítását
a) egy évben tíz napig terjedő időtartamra a büntetésvégrehajtási intézet parancsnoka;
b) egy évben tíz naptól három hónapig, öt évet meghaladó szabadságvesztés esetén harminc napig terjedő időtartamra a büntetés-végrehajtás országos parancsnoka;
c) a b) pontban szabályozottnál hosszabb időre az igazságügyminiszter
engedélyezheti. 
24. § A szabadságvesztést a bíróság által meghatározott fokozatban - fegyházban, börtönben vagy fogházban - és a büntetés-végrehajtási szervezet által kijelölt, lehetőleg az elítélt lakóhelyéhez legközelebb eső büntetés-végrehajtási intézetben hajtják végre. A fegyház a börtönnél, a börtön a fogháznál szigorúbb végrehajtási mód.
29. § (1) Azt az elítéltet, aki büntetését fegyház vagy börtön fokozatban tölti és a szabadságvesztésből legalább öt évet kitöltött, a társadalomba való beilleszkedés elősegítése érdekében, a várható szabadulása előtt
a) legfeljebb két évvel átmeneti csoportba lehet helyezni

6/1996. (VII. 12.) IM rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól:
6. § (1) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a fogvatartottnak a fogvatartással összefüggő ügyében - hivatalból vagy kérelemre - azon intézet kijelölt szervezeti egységének a vezetője dönt, ahol a fogvatartott a büntetés vagy intézkedés végrehajtása céljából tartózkodik. A fogvatartott a fogvatartással összefüggő ügyében - a kérelem, bejelentés tárgyának a megjelölése nélkül - személyes meghallgatást kérhet az intézet szervezeti egységeinek a vezetőitől vagy a parancsnoktól, hozzájuk írásban közvetlenül is fordulhat.
(2) A fogvatartott az (1) bekezdés szerinti döntés (intézkedés, határozat) ellen, vagy annak elmulasztása esetén panasszal fordulhat a parancsnokhoz. Ha a döntést a parancsnok, vagy jogszabályban meghatározott esetekben a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága (a továbbiakban: Országos Parancsnokság) kijelölt szervezeti egységének a vezetője hozta, a panaszt az országos parancsnok bírálja el.
31. § (1) A szabadságvesztés végrehajtására a jogszabályokban foglalt feltételeknek megfelelő intézetet az Országos Parancsnokság illetékes szervezeti egységének a vezetője jelöli ki.
(2) Az elítélt az (1) bekezdés rendelkezésétől eltérő intézetbe - a kijelölésre jogosult engedélye alapján - akkor szállítható, ha
c) az elítélt más intézetben való elhelyezését kérte;
170. § (1) Az átmeneti csoportba helyezés feltételeit az elítélt várható szabadulása előtt két évvel meg kell vizsgálni. Az áthelyezésről, illetve annak időpontjáról a parancsnok dönt.
178. § (1) A szabadságvesztés végrehajtásának félbeszakítása iránti kérelmet az elítéltet fogvatartó intézet parancsnokához kell benyújtani.
(2) Ha az engedélyezés a parancsnok hatáskörét meghaladja, a kérelmet véleményével együtt az országos parancsnokhoz terjeszti fel. Amennyiben a félbeszakítás az igazságügyminiszter hatáskörébe tartozik, az iratokat - az országos parancsnok javaslatával - az Igazságügyi Minisztériumba kell felterjeszteni.
179. § (1) A kérelmezőnek igazolnia kell, hogy a kérelem indoka a valóságnak megfelel. A kérelem indokoltságát az intézet ellenőrizheti, az indokok tisztázását kezdeményezheti.
(2) Ha a félbeszakítást az elítélt közvetlen hozzátartozójának súlyos, életveszélyes betegsége vagy temetése miatt kérik, a kérelemben foglaltak valódiságáról az intézet rövid úton meggyőződik. A betegségről, illetve a temetésről szóló igazolást az elítélt a félbeszakítás ideje alatt köteles beszerezni és azt az intézetbe való visszaérkezésekor átadni.

A vizsgálat megállapításai:
	A panaszost 1994. július 11-én szállították át a Sopronkőhidai Fegyház és Börtönbe, ahol azóta folyamatosan tölti jogerős szabadságvesztés büntetéseit. 5 év 8 hónap tartamú, fegyház fokozatú szabadságvesztés-büntetéséből feltételes szabadságra nem bocsátható, várhatóan 2003. január 3-án szabadul.
A Büntető Törvénykönyv (Btk.) kommentárja szerint „a Bv. tvr. 7. §-ában foglaltak értelmében a büntetés-végrehajtási intézet - ha indokoltnak látja a szabadságvesztés fokozatának megváltoztatását - előterjesztést tesz a büntetés-végrehajtási bírónak, aki az elítélt meghallgatását követően dönt az előterjesztés indokoltsága felől. Az eggyel enyhébb fokozatba helyezésre irányuló előterjesztést természetesen kezdeményezhet az elítélt és a védője is.” A bv. intézet parancsnokának tehát mérlegelési joga van annak eldöntésére, hogy kezdeményezi-e a bv. bírónál a büntetés-végrehajtási fokozat megváltoztatását.
Az elítélt átmeneti csoportba helyezéséről a bv. intézet parancsnoka - a várható szabadulás előtt két évvel - szintén mérlegelési jogkörben dönt a 6/1996. IM rendelet 170. § /1/ bekezdése alapján. Az átmeneti csoportba helyezés feltételeit így a panaszos esetén legkorábban 2001. januárjáig kell megvizsgálni. Nevelői vélemény szerint a fogvatartott a rábízott munkákat szorgalmasan, az előírásoknak megfelelően végzi. Magatartása szintén megfelel az elvárásoknak, a személyi állomány tagjaival szemben tisztelettudó, a kapott utasításokat teljesíti. Egyéni ápoltságára, zárkarendjére kellő gondot fordít, társaival nem kerül konfliktusba. Kapcsolattartása rendezett: feleségével, szüleivel, testvéreivel gyakran vált levelet, és rendszeresen látogatják.
	A panaszos fogvatartása alatt több ízben - 1994-ben, 1995-ben, 1996-ban - nyújtott be büntetés-félbeszakítási kérelmet azzal az indokkal, hogy feleségének hosszabb időre be kell feküdnie a kórházba kivizsgálásra, három kiskorú, szintén orvosi kezelésre szoruló gyermekük így felügyelet nélkül maradna. Kérelmeit mindhárom alkalommal elutasították. 1999. júniusában a fenti indokkal a panaszos felesége kérte férje büntetésének 30 napra való félbeszakítását, de a csatolt igazolásokból nem derült ki egyértelműen, hogy valóban indokolt-e a feleség kórházi kezelése, a beutalás időpontja ugyanis régen lejárt. A Celldömölki Rendőrkapitányságon készült rendőri jelentés szerint a panaszos felesége a szüleivel lakik együtt, a gyermekek gondozását, felügyeletét általában a feleség édesanyja látja el. A családdal szemben lakik a panaszos feleségének lánytestvére is, aki szintén vigyázhat a gyermekekre. A panaszos büntetésének félbeszakítását - az indokok alaptalansága mellett - közrendvédelmi szempontból sem javasolták, mert úgy ítélték meg, hogy a fogvatartott elrejtőzésétől lehet tartani. A kérelmet az Országos Parancsnok 1999. július 22-én elutasította, azzal indokolva határozatát, hogy a gyermekek felügyelete a feleség kórházi kezelése alatt megoldott.
1999. novemberében a panaszos újabb, 10 napra szóló büntetés-félbeszakítási kérelmet terjesztett elő a korábbiakkal megegyező okokra hivatkozva. A büntetés félbeszakítását az intézet parancsnoka a kérelem indokainak változatlansága ill. megalapozatlansága miatt nem engedélyezte. A fogvatartott panaszt nyújtott be az első fokú határozat  ellen, amit az Országos Parancsnok 1999. november 22-én kelt határozatával elutasított. Az indoklás szerint a család népes rokoni kapcsolatokkal rendelkezik, a gyermekek felügyelete így szükség esetén megoldható. Mind az első-, mind a másodfokú határozatokat a jogszabályi előírásokra figyelemmel hozták meg és hirdették ki.
	A fogvatartott 2000. júliusában kérelmet terjesztett elő a Váci vagy a Budapesti Fegyház és Börtönbe való átszállítása iránt arra tekintettel, hogy felesége és gyermekei - egészségügyi okokból - Budapestre költöztek. A kérelemnek az Országos Parancsnok 2000. augusztus 4-én helyt adott, a panaszost 2000. augusztus 28-án a Budapesti Fegyház és Börtönbe szállították.
	Vizsgálatom során - a megkeresésemre adott válasz alapján - alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot nem állapítottam meg. A bv. intézet és az Országos Parancsnokság egyaránt a jogszerűen jártak el, a panaszossal szemben nem alkalmaztak hátrányos megkülönböztetést. Az átmeneti csoportba helyezés jogszabályi feltételei még nem állnak fent, a büntetés-félbeszakítási kérelmeket pedig indokoltan utasították el. A panaszos átszállítási kérelmének - családjával való kapcsolattartásának erősítése érdekében - eleget tettek. Mindezekre tekintettel a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokának tájékoztatását elfogadtam, és a vizsgálatot lezártam.

Budapest, 2000. november 15.

Gönczöl Katalin