OBH 3881/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Csóré Erika

Az eljárás megindulása
	A panaszos beadványában azt sérelmezte, hogy a BRFK Nyomozó Főosztály Gépjármű-felderítési Osztálya által 1997. március 3-án hozott, 120-7988/1996. bü. számú nyomozást megszüntető határozat ellen, a Budapesti VI.-VII. kerületi Ügyészség címére 1997. április 9-én postára adott panaszára nem kapott választ.
	A panasz alapján felmerült a tisztességes eljáráshoz, valamint a jogorvoslathoz való jog sérelmének gyanúja. Ezért az országgyűlési biztos vizsgálatot rendelt el. Annak során felülvizsgálatra kérte a fővárosi főügyészt.

Érintett alkotmányos jogok
•	A jogorvoslathoz való jog (Alk. 57. § /5/ bek.).
•	A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.). 

A vizsgálat megállapításai
1.	A fővárosi főügyész - az országgyűlési biztos megkeresésének eleget téve- vizsgálata során megállapította, hogy a BRFK Nyomozó Főosztály Gépjármű-felderítési Osztálya valóban folytatott nyomozást a panaszos feljelentése alapján ismeretlen tettes ellen, lopás vétségének alapos gyanúja miatt.  Az ügyben pótnyomozás is folyt, melyet követően 1997. március 3-án, a 120-7988/1996. bü. számú határozatában a rendőri szerv megszüntette a nyomozást. Ezen határozat ellen a feljelentő (panaszos) jogorvoslattal élt, amely 1997. április 11-én érkezett a Budapesti VI. és VII. kerületi Ügyészségre. A kérelem szignálását és iktatását követően az előadó ügyész első alkalommal 1997. április 24-én, majd június 19-én megkereste a határozatot hozó rendőrhatóságot a nyomozás iratainak megküldése érdekében. A BRFK Nyomozó Főosztály Gépjármű-felderítési Osztálya azonban egyik megkeresésre sem válaszolt, az ügyész által kért iratokat nem küldte meg. Ezért a kerületi ügyészség vezetője 1997. július 16-án kelt átiratában megkereste a BRFK Bűnüldözési Főosztály vezetőjét. A rendőri szerv a vezető ügyész kérésére sem küldte meg a teljes nyomozati iratanyagot, csak a nyomozást megszüntető határozatot. Sőt, az irat további sürgetésre sem érkezett meg a szóban forgó ügyészi szervhez. Ezért az ügy előadója 1997. szeptember 8-án írásban újra megkereste a BRFK Bűnüldözési Főosztály vezetőjét. Ez utóbbi kérésnek végül eleget tett a nyomozó hatóság. A jogorvoslati kérelem elbírálásához szükséges nyomozati irat 1997. szeptember 15-én érkezett meg a VI. és VII. kerületi ügyészségre. Ekkor azonnal elbírálták a panaszos beadványát.
	A főügyész azt is megállapította, hogy a nyomozást megszüntető határozat ellen benyújtott jogorvoslati kérelmet elutasító határozat házi (irattári) példányára írt irodai utasítás szerint a határozatot tértivevény nélkül postázták a panasznak 1997. szeptember 24-én. Az ügyészség által feladott küldemény a címzettől nem érkezett vissza, a panaszos pedig - az országgyűlési biztosok hivatalába írt beadványán kívül - egyszer sem kifogásolta kérelme elbírálásának elmaradását, illetve egyszer sem érdeklődött arról, hogy ügyében mikor döntenek. A főügyész szerint mindebből a kerületi ügyészség azt valószínűsíthette, hogy a panaszos a szóban forgó határozatot kézhez vette.
	A főügyészi tájékoztató rámutatott arra is, hogy az ügyészi szervezet iratkezelési szabályzatának bevezetéséről szóló 6/1998. (ÜK. 1999/1.) LÜ utasítás mellékletének 31. § (3) bekezdése előírja, hogy "Azokat a kiadmányokat, amelyeknek kézhezvétele a címzett, vagy más érdekelt részére jogkövetkezménnyel jár és általában, amikor az ügyésznek tudnia kell, hogy a kézbesítés szabályszerűen megtörtént-e, a kézbesítés megtörténtének bizonyítása céljából tértivevényt kell kiállítani. ..." A Budapesti VI. és VII. kerületi Ügyészség ügyben eljáró ügyésze ezt a rendelkezést figyelmen kívül hagyta akkor, amikor tértivevény nélkül kézbesíttette a panaszosnak a panaszt elutasító határozatot. Ezért a fővárosi főügyész felhívta a kerületi vezető ügyészt arra, hogy a panaszos részére a szóban forgó határozatot újra és előírásszerűen - tértivevénnyel - küldjék meg valamint, hogy a hasonló mulasztások jövőbeli elkerülése érdekében tegye meg a szükséges intézkedést.

2.	Vizsgálatom összegzésekor megállapítottam, hogy az állampolgári jogok országgyűlési biztosának korábban hivatalban volt általános helyettese az OBH 4942/1998. számú jelentésében már állást foglalt a panaszos azon beadványáról, amelyben - többek között - sérelmezte a BRFK VI.-VII. kerületi Rendőrkapitányságnak azt a határozatát, melyben megszüntette a gépkocsi lopás miatt tett feljelentése alapján 120-7988/1996. bü. szám alatt folyamatban volt nyomozást. Jelentésében az országgyűlési biztos volt általános helyettese több alkotmányos emberi joggal összefüggő visszásságot tárt fel, melyre tekintettel ajánlással élt a budapesti rendőrfőkapitányhoz. Ajánlásában arra hívta fel a főkapitányt, hogy "gondoskodjon arról, hogy az alárendeltségében működő rendőri szervek a hozzájuk tett büntető feljelentések tárgyában a jövőben a Be. és a NYUT előírásainak megfelelően járjanak el, illetve annak megfelelően hozzák meg döntéseiket." Az ajánlás címzettje a kérésnek eleget tett, elrendelte a jelentésnek az érintett állomány előtt történő ismertetését. Ezekre figyelemmel jelen vizsgálatom nem terjedt ki a BRFK VI.-VII. kerületi Rendőrkapitányságon 120-7988/1996. bü. szám alatt folyamatban volt nyomozás lefolytatása törvényességének vizsgálatára.
	Nem mellőztem azonban annak vizsgálatát, hogy - mint azt az 1) pontban hivatkozott főügyészségi tájékoztató tartalmazta - a BRFK Bűnüldözési Főosztálya többszöri ügyészi írásbeli megkeresés után, mintegy öt hónap elteltével küldte meg a Budapesti VI. és VII. kerületi Ügyészségnek a 120-7988/1996. bü. számú nyomozati iratot, amely szükséges volt ahhoz, hogy a panaszos nyomozást megszüntető rendőrhatósági határozat ellen benyújtott jogorvoslati kérelmét megalapozottan, a nyomozás során beszerzett bizonyítékok ismeretében bírálja el az eljáró ügyész. A BRFK Bűnüldözési Főosztálya tehát mulasztást követett el akkor, amikor csak többszöri ismételt sürgetésre, 1997. szeptember 15-én tett eleget az ügyészség azon megkeresésének, hogy a szóban forgó nyomozati iratokat terjessze fel.

3.	A fővárosi főügyész tájékoztatását elfogadtam. Megállapítottam, hogy a panaszos ügyében a Budapesti VI. és VII. kerületi Ügyészségen eljáró ügyész azzal, hogy nem tértivevénnyel kézbesíttette a panaszt elutasító határozatot, megsértette a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelményét, valamint a tisztességes eljáráshoz való jogot. 
Az alkotmányos joggal összefüggő visszásságot az okozta, hogy az ügyész figyelmen kívül hagyta az ügyészi szervezet iratkezelési szabályzatának bevezetéséről szóló 6/1998. (ÜK. 1999/1.) LÜ utasítás már idézett rendelkezését, továbbá nem alkalmazta a nyomozás törvényessége feletti felügyeletről és a nyomozás befejezése utáni ügyészi feladatokról szóló 2/1999. (ÜK. 2.) LÜ utasítás 45. § (1) bekezdését sem, ami kifejezetten kimondja, hogy hogyan kell a határozatot kézbesíteni. Aszerint "A határozatot ... tértivevénnyel kell kézbesíteni." 
A megállapított alkotmányos joggal összefüggő visszásság ellenére ajánlást nem teszek, mert elegendőnek és megfelelőnek tartom azokat az intézkedéseket, melyet a vizsgálat során saját hatáskörében a fővárosi főügyész tett.
	Figyelemmel arra, hogy a panaszosnak jogos érdeke fűződött ahhoz, hogy jogorvoslati kérelmét a törvényes határidőben - a büntetőeljárásról szóló 1973. évi törvény (Be.) 148. § (5) bekezdésében előírt nyolc napon belül - elbírálják és az általa kezdeményezett büntetőeljárás számára megnyugtató módon mielőbb befejeződjön ugyancsak a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, továbbá a tisztességes eljáráshoz való jog sérült azzal, hogy a BRFK Bűnüldözési Főosztályának ügyben eljáró ügyintézője és parancsnoka - a többszöri ügyészségi felkérés ellenére - csak több hónapos késéssel küldte meg a nyomozati iratokat az ügyészségre. A fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény (továbbiakban: Hszt.) 119. § (1) bekezdése szerint "Fegyelemsértést követ el, és fegyelmi eljárás keretében felelősségre kell vonni a hivatásos állomány tagját, ha a szolgálati viszonnyal kapcsolatos kötelezettségét vétkesen megszegi." A megállapított mulasztás miatt a nyomozóval és parancsnokával szemben tehát fegyelmi eljárás elrendelésének lett volna helye. Tekintettel azonban arra, hogy a Hszt. 122. §-a azt is kimondja, hogy "Elévülés miatt nem indítható fegyelmi eljárás, ha a) a fegyelemsértés elkövetése óta 1 év, ... eltelt." - már pedig a szóban forgó ügyben ez a jogszabályi előírás bekövetkezett - nem kezdeményezem a fegyelmi eljárás megindítását, illetve a fegyelmi felelősségrevonást. A hasonló jellegű mulasztások jövőbeni elkerülése érdekében azonban - hivatkozva az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 17. § (1) bekezdésére - felkérem a budapesti rendőrfőkapitányt, hogy hívja fel az alárendeltségében működő nyomozó hatóságok állományának figyelmét az ügyészi megkeresések (utasítások) jogszabályokban meghatározott - ahol ilyen nincs ésszerű - határidőben való teljesítésére.
	Szükségesnek tartom megjegyezni, hogy a szóban forgó jogorvoslati kérelem elbírálásának időbeli elhúzódása miatt, tekintettel arra, hogy az az ügyészségen kívül álló okra - a rendőri szerv mulasztására - vezethető vissza, az ügyészség mulasztását nem állapítottam meg.
	Megállapításaimról - a jelentés megküldésével - tájékoztatom a panaszost, a fővárosi főügyészt és a budapesti rendőrfőkapitányt.

Budapest, 2001. augusztus 30.

Takács Albert