OBH 3845/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Nagy Réka

A vizsgálat megindulása
	Panaszos IV. kerületi lakos azért fordult hivatalomhoz, mert sérelmesnek találta, hogy a IV. kerületi önkormányzat mind első fokon, mind pedig másod fokon elutasította jövedelempótló támogatás iránti kérelmét azzal, hogy az egy háztartásban élő személyek összjövedelme egy főre lebontva meghaladja a mindenkori öregségi nyugdíj-minimum 80%-át.
Az ügyben a szociális biztonsághoz fűződő jog ( Alk. 70/E §) és a jogállamiság szerves részének tekintendő jogbiztonsághoz fűződő jog ( Alk. 2. § (1) bek.) sérelmének gyanúja miatt vizsgálatot indítottam.

Megállapított tényállás
	Panaszos 2000. február 16-án fordult jövedelempótló támogatás iránti kérelmével a IV. kerületi önkormányzathoz.
2000. február 25-én a polgármesteri hivatal 4/10244/00 sz. határozatában a kérelmet elutasította arra hivatkozással, hogy a csatolt kereseti igazolások alapján a hivatal megállapította, hogy panaszos családjában az egy főre jutó jövedelem ( 26.731 Ft) meghaladja a mindenkori nyugdíj minimum összegének 80 %-át, - mely az eljárás időpontjában 13. 280 Ft -, ezért jövedelempótló támogatásra nem jogosult. "(...) határozatom az 1981. évi I. tv. 6. és 62. §-án, az 1993. évi III. tv. 33. paragrafusán, és a Bp. Főváros IV. kerület Újpest Önkormányzata Képviselőtestületének a 18/1997. ( XI. 1.) sz. rendeletének 20. §-án alapul."
Panaszos a határozat ellen 2000. március 8-án fellebbezett.  Fellebbezésében a panaszos méltányosság gyakorlását kérte arra hivatkozva, hogy jelenlegi képzettségével nem talál magának munkát és ezért két éves gimnáziumba jár, melynek első félévét sikeresen elvégezte ezen kívül hivatkozott még a lakásfenntartás rendkívül magas költségeire valamint édesanyja betegségére. 
2000. június 28-án a polgármesterhez címzett levelében érdeklődött a fellebbezés elbírálása felől, mert arra 2000. március 8-a óta nem kapott választ.
2000. július 3-án végül megszületet a II. fokú 4/10244/4/2000. sz. képviselő-testületi határozat, mely ismét elutasította  a panaszos kérelmét.  " A fellebbezés elbírálása során a képviselőtestület megállapította, hogy a szociális osztály helyesen alkalmazta a többször módosított 1993.  évi III. tv. 34. és 34/A §-ában valamint Budapest Főváros IV. ker. Újpest Önkormányzat Képviselőtestülete 18/1997. (XI. 1.) sz. rendeletének 20.§-ában foglaltakat ezért a 133/2000. (IV.30.) sz. önkormányzati határozatában a rendelkező részben foglaltak szerint határozott."

Alkalmazott jogszabályok
•	A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX.tv.
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű idôn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelenlévô országgyűlési képviselôk kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.
70/E. § (1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.

•	A szociális igazgatásról és a szociális ellátásról szóló 1993. évi III.tv.
4. § (1) c) család: egy háztartásban életvitelszerűen együtt lakó közeli hozzátartozók;
d) közeli hozzátartozó, ha e törvény másként nem rendelkezik: a házastárs, az élettárs, az egyeneságbeli rokon, az örökbe fogadott, a mostoha- és a nevelt gyermek, az örökbe fogadó, a mostoha- és a nevelôszülô;
e) egyedülélô: az a személy, aki egyszemélyes háztartásban lakik;
f) háztartás: az egy lakásban életvitelszerűen együttlakó személyek;
g) tartásra köteles és képes személy: a d) pontban meghatározott az a közeli hozzátartozó, akinek családjában az egy fôre jutó jövedelem a tartási kötelezettség teljesítése mellett meghaladja az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének kétszeresét, továbbá a tartást szerzôdésben vállaló, illetve az a személy is, akit a bíróság tartásra kötelezett;
i) rendszeres pénzellátás: a táppénz, a terhességi-gyermekágyi segély, a gyermekgondozási díj, az öregségi nyugdíj, a rokkantsági nyugdíj, az öregségi járadék, a munkaképtelenségi járadék, az özvegyi járadék, a növelt összegű öregségi, munkaképtelenségi és özvegyi járadék, az özvegyi nyugdíj - kivéve az ideiglenes özvegyi nyugdíjat, továbbá a házastársa jogán legalább két árvaellátásra jogosult gyermek eltartásáról gondoskodó személy özvegyi nyugdíját -, a baleseti táppénz, a baleseti rokkantsági nyugdíj, a hozzátartozói baleseti nyugellátás, az Flt. alapján folyósított pénzbeli ellátás, az átmeneti járadék, a rendszeres szociális járadék, a bányászok egészségkárosodási járadéka, a rokkantsági járadék, a hadigondozottak és nemzeti gondozottak pénzbeli ellátásai, a gyermekgondozási segély, a gyermeknevelési támogatás, az idôskorúak járadéka, a munkanélküliek jövedelempótló támogatása, a rendszeres szociális segély, az ápolási díj, a nemzeti helytállásért elnevezésű pótlék;

Munkanélküliek jövedelempótló támogatása
33. § (1) A települési önkormányzat a megélhetése alapjául szolgáló jövedelem pótlására jövedelempótló támogatásban részesíti azt a munkanélkülit,
a) aki az Flt. alapján munkanélküli járadékban részesült, és a munkanélküli járadék folyósítása idôtartamának lejártát követôen az Flt. alapján más munkanélküli ellátásra nem jogosult, és keresetpótló juttatásban nem részesül,
b) akinek részére a munkanélküli járadék folyósítását keresôtevékenység folytatása miatt a folyósítási idô lejártát megelôzôen szüntették meg, és a keresôtevékenységet követôen az Flt. alapján munkanélküli ellátásra nem jogosult,
c) akinek a munkanélküli járadékra való jogosultsága az Flt. alapján támogatott képzés idôtartama alatt szűnt meg, és a képzés megszűnését követôen az Flt. alapján munkanélküli ellátásra nem szerzett jogosultságot,
feltéve, hogy családjában az egy fôre jutó havi jövedelem nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-át.
(2) A jövedelempótló támogatás iránti kérelem az (1) bekezdés a)-c) pontjában megjelölt jogosultsági feltétel keletkezése idôpontjától számított 12 hónapon belül nyújtható be.
(3) A jövedelempótló támogatás folyósításának idôtartama 24 hónap, amelyet a jogosultság megállapításának napjától kell számolni. A jövedelempótló támogatás folyósításának idôtartamába - az e törvényben foglalt kivétellel - nem számítható be
a) a korábbi jogosultság megszüntetését megelôzô folyósítás idôtartama;
b) a megállapított jogosultság fennállása alatt a folyósítás szüneteltetésének idôtartama.
(4) A családi jövedelem számításánál a jövedelempótló támogatást igénylô munkanélküli részére az Flt. alapján korábban folyósított támogatásokat, valamint a jövedelempótló támogatást megelôzô keresô tevékenység ellenértékét figyelmen kívül kell hagyni.
34. § (1) Nem állapítható meg jövedelempótló támogatás annak a munkanélkülinek, aki
a) rendszeres pénzellátásban részesül;
b) elôzetes letartóztatásban van, illetve szabadságvesztés büntetését tölti;
c) fegyveres vagy fegyver nélküli katonai, illetve polgári szolgálatot (a továbbiakban: katonai szolgálat) teljesít;
d) az illetékes megyei (fôvárosi) munkaügyi központtal (a továbbiakban: munkaügyi központ) az Flt. 25. §-ának (3) bekezdésében, az önkormányzattal pedig az e törvényben szabályozott együttműködést nem vállalja.
(2) Meg kell szüntetni a támogatás folyósítását, ha a munkanélküli
a) határozatlan idejű rendszeres pénzellátásban részesül;
b) a jövedelempótló támogatás folyósításának a 33. § (3) bekezdése szerinti idôtartama lejárt;
c) az Flt. 58. §-a (5) bekezdésének a) pontjában meghatározott keresôtevékenység idôtartamával a munkanélküli járadék megállapítására szerez jogot;
d) jövedelempótló támogatásának folyósítása szünetel és a szünetelés idôtartama a (4) bekezdés szerinti esetben a huszonnégy hónapot, az (5) bekezdés szerinti esetben a harminchat hónapot meghaladja.
(3) Szünetel a munkanélküli jövedelempótló támogatás folyósítása, ha a munkanélküli
a) határozott idejű rendszeres pénzellátásban részesül;
b) katonai szolgálatot teljesít, illetve az (1) bekezdés b) pontja szerinti büntetését tölti;
c) oktatási intézmény nappali tagozatán tanulmányokat folytat, illetve keresetpótló juttatásban részesül;
d) keresôtevékenységet folytat, ide nem értve azt a nem rendszeres munkavégzéssel járó keresô tevékenységet, amelynek havi ellenértéke nem éri el a 36. § (1) bekezdés a) pontja szerinti összeghatár 50%-át;
e) családjában az egy fôre jutó havi jövedelem a 33. § (1) bekezdése szerinti értékhatárt - figyelemmel a 25. § (4) bekezdésében foglaltakra is - meghaladja;
f) a 34/A. § szerinti együttműködést nem vállalónak minôsül.
(4) A jövedelempótló támogatás folyósítása a szünetelésre okot adó körülmény fennállásáig, de legfeljebb - az (5) bekezdésben meghatározott esetet kivéve - huszonnégy hónapig szüneteltethetô.
(5) Ha a jövedelempótló támogatás folyósítása a gyermekgondozási segély, ápolási díj igénybevétele miatt szünetel, a szünetelés idôtartama legfeljebb harminchat hónap.
(6) Ha a szünetelés oka megszűnik és a támogatás folyósításának a feltételei fennállnak, a támogatást - figyelemmel a 33. § (3) bekezdésében foglaltakra is - tovább kell folyósítani.
34/A. § (1) Együttműködést nem vállalónak minôsül az a munkanélküli, aki
a) az illetékes munkaügyi központtal nem működik együtt [Flt. 25. § (3) bekezdés];
b) az önkormányzat által felkínált megfelelô közhasznú munkát vagy az önkormányzat közreműködésével felajánlott egyéb megfelelô munkahelyet nem fogadja el, vagy e foglalkoztatást a munkáltató rendkívüli felmondással vagy a rendkívüli felmondásnak az Flt. 58. §-a (6) bekezdésének b) pontjában szabályozott módon szüntette meg;
c) a támogatás feltételeinek évenkénti felülvizsgálatakor az ellátást megállapító önkormányzattal neki felróható módon nem működik együtt.
(2) Az (1) bekezdés a) és b) pontjának alkalmazásában a munkahely akkor megfelelô, ha a felajánlott munkahely közhasznú munka
a) a munkanélküli szakképzettségének, illetve iskolai végzettségének, vagy annál eggyel alacsonyabb szintű végzettségnek, valamint az Flt. 25. §-a (2) bekezdésének b) és d) pontjában foglaltaknak megfelel;
b) esetén a várható kereset eléri az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegét.
(3) Amennyiben a folyósítás szüneteltetésére az (1) bekezdésben foglalt ok miatt kerül sor, a támogatás szüneteltetésének idôtartama hat hónap. Ezen idôtartam mindaddig meghosszabbodik, amíg a munkanélküli nem kéri az ellátás továbbfolyósítását. Ezt követôen az önkormányzat felülvizsgálja, hogy
a) a munkanélküli együttműködônek minôsül-e, továbbá
b) a jövedelempótló támogatás továbbfolyósításának feltételei fennállnak-e.
Az önkormányzat a felülvizsgálat eredményétôl függôen dönt az ellátás továbbfolyósításáról.
(4) A (3) bekezdés szerinti idôtartamot a jövedelempótló támogatás folyósításának idôtartamába be kell számítani.
(5) Ha a jövedelempótló támogatás folyósítása a 34. § (3) bekezdésének a)-e) pontja alapján szünetel, a munkanélküli nem minôsíthetô együttműködést nem vállalónak.
35. § (1) A jövedelempótló támogatás iránti kérelemhez csatolni kell a munkaügyi központ igazolását arról, hogy a kérelmezôt munkanélküliként nyilvántartja, és a kérelmezô az Flt. alapján járó ellátásokat már kimerítette.
(2) Ha az ellátást az önkormányzat megállapítja, a jegyzô a határozat egy példányát nyolc napon belül megküldi a munkanélkülit nyilvántartó munkaügyi központnak. A munkaügyi központ a jövedelempótló támogatásban részesülô munkanélküliekrôl nyilvántartást vezet, és háromhavonta tájékoztatja az önkormányzatot az együttműködés tényérôl.
(3) A támogatás megszüntetésérôl, illetve szüneteltetésérôl - a szüneteltetés okának feltüntetésével - az önkormányzat dönt, és döntésérôl az önkormányzat jegyzôje nyolc napon belül értesíti a (2) bekezdés szerinti munkaügyi központot.
(4) A megállapított támogatás feltételeinek fennállását az ellátást megállapító önkormányzat évente felülvizsgálja.
36. § (1) A jövedelempótló támogatás havi összegét úgy kell megállapítani, hogy az
a) a jövedelemmel nem rendelkezô munkanélküli jogosult esetén érje el;
b) jövedelemmel rendelkezô munkanélküli jogosult esetén az egyéb jövedelmekkel együtt érje el
az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-át.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában nem minôsül jövedelemnek a 34. § (3) bekezdésének d) pontja szerinti, nem rendszeres munkavégzéssel járó tevékenység ellenértéke.
(3) Ha az (1) bekezdés szerint megállapított támogatás összege az ezer forintot nem éri el, a jogosult részére akkor is legalább ezer forint összegű támogatást kell megállapítani.
36/A. §-36/D. §
37. § (1) A munkanélküli hajléktalan személy jövedelempótló támogatásának megállapítása esetén a határozat egy példányát meg kell küldeni a fôvárosi fôjegyzô (a továbbiakban: fôjegyzô) részére.
(2) A fôjegyzô a jövedelempótló támogatásban részesülô hajléktalanokról a 18. §-ban szabályozott nyilvántartást vezeti, és gondoskodik a jövedelempótló támogatásnak a hajléktalan által meghatározott, a határozatban foglalt címre történô folyósításáról.
(3) Ha a hajléktalan a (2) bekezdés szerint folyósított jövedelempótló támogatást három hónapon keresztül nem veszi át, a támogatás folyósítását szüneteltetni, és errôl tájékoztatni kell a támogatást megállapító önkormányzatot, amely dönt az ellátás fenntartásáról vagy megszüntetésérôl.
(4) Ha ugyanazon személy részére két vagy több önkormányzat döntése szerint egyidejűleg kellene támogatást folyósítani, csak az utóbb megállapított támogatás folyósítható. Ilyen esetben a fôjegyzô tájékoztatja a támogatást korábban megállapító önkormányzatot az általa megállapított ellátás folyósításának megszüntetésérôl.
(5) A fôjegyzô által folyósított jövedelempótló támogatás összegét a Munkaerôpiaci Alap a Fôvárosi Önkormányzat részére megtéríti.

•	A Budapest Főváros IV. kerület Újpest Önkormányzat Képviselő-testületének 18/1997. (XI.1.) sz. rendelete a szociális rászorultságtól függő pénzbeli és természetben nyújtott szociális ellátásokról
22. § A jövedelempótló támogatás iránti kérelemhez - a 6. §-ban foglaltakon túlmenően - csatolni kell:
a) A Munkaügyi központ igazolását arról, hogy a kérelmezőt a munkanélküliként nyilvántartja és a kérelmező az Flét. alapján járó ellátásokat már kimerítette, illetve munkanélküliek jövedelempótló támogatására jogosult,
b) nyilatkozatot arról, hogy a kérelmező részére a felkínálandó közhasznú munkát vagy egyéb munkalehetőséget elfogadja,
c) nyilatkozatot arról, hogy a munkanélküli a Munkaügyi Központtal és az önkormányzattal az együttműködést vállalja.

•	Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. tv.
2. § (1) A közigazgatási szervek eljárásukban következetesen érvényre juttatják a törvényességet, demokratizmust és humanizmust.
(7) A közigazgatási szervek feladataikat gyors és egyszerű eljárással teljesítik.
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem elôterjesztésétôl, illetôleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidôt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
(2) A testületi szerv hatáskörébe tartozó egyedi államigazgatási ügyben az (1) bekezdésben meghatározott határidôn belül, vagy ha ez nem lehetséges, legkésôbb a soron következô testületi ülésen kell határozni.
43. § (1) A határozatnak tartalmaznia kell:
c) az indokolásban a megállapított tényállást és az annak alapjául elfogadott bizonyítékokat; az ügyfél által felajánlott, de mellôzött bizonyítást és a mellôzés indokait; az eljárt szakhatóságok megnevezését és azokat a jogszabályokat, amelyek alapján a közigazgatási szerv a határozatot hozta,

A vizsgálat megállapításai
	I) Azon panasz vizsgálata miszerint a panaszos nem kapott munkanélküliek jövedelempótló támogatását.
A panasz ezen pontjának vizsgálatánál azt tartottam fontosnak, hogy az önkormányzat a jogszabályoknak megfelelően járt el akkor, amikor a panszos munkanélküliek jövedelempótló támogatása iránti kérelmét a jövedelemszintre való hivatkozással elutasította.
Ehhez vizsgáltam a panaszos által, az önkormányzatokhoz benyújtott iratokat, valamint a szociális tv. és az önkormányzati rendelet erre vonatkozó szabályait.
A vizsgálat esetben panaszos munkanélküli járadékra való jogosultsága a Munkaügyi Központ igazolása szerint 2000. február 14-én szűnt meg.  Ilyen esetben az 1993. évi III.tv. 33. § (1) bekezdése alapján "munkanélküliek jövedelempótló támogatása" iránti kérelmet nyújthat be.  A kérelem kedvező elbírálásának feltétele jelen esetben a szociális igazgatásról szóló 1993. évi III. tv. 33. § (1) bekezdés a) pontja alapján az, hogy a kérelmező a foglalkoztatás elősegítéséről és a munkanélküliek ellátásáról szóló 1991. évi IV tv. alapján más munkanélküli ellátásra ne legyen jogosult, keresetpótló juttatásban ne részesüljön és a kérelmező családjában az egy főre jutó havi jövedelem ne haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-át.  A feltételeknek a panaszos a határozat indokolása szerint azért nem felet meg, mert a családjában az egy főre jutó minimális jövedelem összege meghaladta a törvényben előírt összeget.  Panaszos sérelmezte azonban azt, hogy ő bár az édesanyjával egy lakásban él, de nem él vele egy háztartásban, ezért az édesanya jövedelmét véleménye szerint nem kellett volna figyelembe venni a kérelem elbírálásakor.  Ehhez meg kellet azt vizsgálni, hogy a szociális tv. fogalom-meghatározásai szerint mi számít "családnak".  A tv. szerint "család"-nak minősül az egy háztartásban életvitelszerűen együtt lakó közeli hozzátartozók közössége.  A család fogalma három fogalmi elemet tartalmaz: közös háztartás, életvitelszerűen együtt lakás ténye és közeli hozzátartozói minőség.  A közös háztartás fogalmát is meghatározza a törvény ez pedig: az egy lakásban életvitelszerűen együttélő személyek háztartása,  közeli hozzátartozó pedig az egyenesági rokon.  Tehát ennek a három feltételnek kell ahhoz teljesülnie, hogy a kérelmező családtagjainak jövedelmét is figyelembe vegyék a támogatás megállapításakor.  A vizsgált esetben a panaszos a tv. szerinti "család" fogalmának kritériumait kimeríti, hiszen a panaszos egy lakásban él édesanyjával, ezzel közös háztartásban élnek és az édesanya közeli hozzátartozó hiszen egyeneságbeli rokon.  Az egyedüli kérdést az "életvitelszerűség" jelentette.  Ehhez vizsgáltam a szociális tv. rendelkezéseit, de megállapítottam, hogy a tv. az életvitelszerű együttélés fogalmát nem határozta meg.  Miután semmilyen, a szociális tv.-hez kapcsolódó egyéb jogszabály sem határozza meg ezt a fogalmat, ezért próbáltam a szó hétköznapi jelentéséből kiindulni.  Egyedül a házasságról, családról, gyámságról szóló tv. kommentárjában találtam az életvitelszerűség fogalmát kibontó elemzést ez pedig az "állandó lakás" szinonimájaként használja az "életvitelszerű folyamatos lakhatás" fogalmat. A magyar értelmező kéziszótár az életvitelszerűség fogalmának meghatározásánál inkább az életvezetés módjára helyezte a hangsúlyt, ezért a két fejtegetést összevetve megállapítottam, hogy az életvitelszerűség mindenképpen a folyamatosságra és állandóságra kell, hogy utaljon.  Miután a panaszos sem a hozzám intézett beadványában sem az önkormányzathoz benyújtott beadványaiban nem tér ki arra, hogy rendszeresen külön lakásban élne és csak időszakosan lakna édesanyja lakásában, valamint arról is beszámolt, hogy semmilyen jövedelme nincs, így nincs okom feltételezni azt, hogy életvitelszerűen máshol élne, mint édesanyjánál, ezért megállapítottam, hogy az önkormányzat helyesen járt el akkor, amikor a panaszos édesanyjának jövedelmét is figyelembe vette a jövedelempótló támogatásra való jogosultság megállapításakor.
A panaszos által megjelölt sérelem azonban további vizsgálódást igényelt.  Miután a panaszban megjelölt sérelmet csak a szociális biztonsághoz fűződő joggal összefüggésben találtam vizsgálhatónak, ezért fontosnak tartottam a szociális biztonsághoz fűződő jog Alkotmánybíróság által kifejtett tartalmának ismertetését és a jog tartalmának kifejtése után ennek tükrében való értékelését.
Az Alkotmánybíróság több ízben foglalkozott az Alkotmány 70/E §-ának értelmezésével.  Ennek keretében fokozatosan bővítette azoknak a jellemzőknek és követelményeknek a meghatározását, amelyek a 70/E szakaszban megállapított társadalombiztosításhoz, szociális ellátási rendszerhez és szociális biztonság alapjogához kapcsolódnak.  Az Alkotmánybíróság a 32/1991. (VI.6.) AB határozatában rámutatott arra, hogy az állam a 70/E §-ban megfogalmazott kötelezettségének eleget tesz, ha a szociális ellátás biztosítására megszervezi és működteti a társadalombiztosítás és a szociális támogatások rendszerét .  Ezen belül a jogalkotó maga határozhatja meg, hogy milyen eszközökkel éri el társadalompolitikai céljait.  Az államnak a polgárai szociális biztonsága tekintetében fennálló kötelezettségeit ugyanis az Alkotmány 70/E § (1) bekezdésében foglaltak általános jelleggel nevesítik.  Az alkotmányi feladatok megvalósításának, a szociális jogok érvényesítésének eszközei és mértéke tekintetében a jogalkotó viszonylag nagy szabadságot élvez.  Az állam széles körű jogosítványokkal rendelkezik a szociális ellátáson belüli változtatásokra, átcsoportosításokra, átalakításokra a gazdasági viszonyok függvényében.  A változtatások joga azonban nem minden korlátozás nélkül illeti meg az államot állapította meg az Alkotmánybíróság a 26/1993. (IV.26.) AB határozatában.  Az Alkotmánybíróság általános alkotmányi követelményként állapította meg, hogy az Alkotmány 70/E §-ában meghatározott szociális biztonsághoz való jog a szociális ellátások összessége által nyújtandó olyan megélhetési minimum állami biztosítását tartalmazza, amely elengedhetetlen az emberi méltósághoz való jog megvalósulásához.  Az Alkotmánybíróság az Alkotmány 70/E paragrafusának értelmezése során rámutatott arra is, hogy a szociális biztonság nem jelent sem biztosított jövedelmet, sem pedig azt, hogy az állampolgárok egyszer elért színvonala a gazdasági viszonyok kedvezőtlen alakulása következtében ne csökkenhetne ( 32/1991. (VI.6.) ).  A fent leírtakból megállapítható, hogy a szociális biztonsághoz fűződő jog azon alkotmányos jogok közé tartozik, melyek nem teremtenek alanyi jogosultságot az ellátásra, csupán az államot terheli egy minimális szint biztosításának kötelezettsége.  Ezért megállapítom, hogy nem okoz a szociális biztonsághoz fűződő alkotmányos joggal összefüggésben sérelmet az a gyakorlat, amikor az önkormányzat nem állapítja meg a munkanélküliek jövedelempótló támogatását, ha az egy háztartásban élő személyek összjövedelmének egy főre való lebontása utáni összeg  meghaladja a tv-ben előírt összeget.

	II. Azon panasz vizsgálata, hogy a II. fokú határozatot a képviselőtestület négy hónap alatt hozta meg.
Ennél a pontnál azt vizsgáltam, hogy okozott-e a jogállamiságból fakadó jogbiztonsággal és a jogorvoslati joggal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot az, hogy képviselőtestület négy hónap alatt bírálta el a  fellebbezést.
Az I. fokú határozatot a panaszos 2000. március 8-án fellebbezte meg.  A fellebbezést a képviselőtestület csak 2000. július 3-án bírálta el.  Ez majdnem 4 hónapot jelentett, mely késlekedésével a II. fokú hatóság önmagában megsértette a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményét és a jogorvoslathoz való jogot.
Az Áe. 2. § (7) bekezdése alapelvi szinten kimondja a gyors és egyszerű eljárás követelményét.  Ennek érvényre jutását több garancia segíti elő, ilyen pl. a 30 napos eljárási határidő.  A gyorsaságot elsősorban pragmatikus okok indokolják.  Nem mindegy ugyanis, hogy egy jövedelempótló támogatást megkapja a kérelmező-e vagy sem, és ha megítélik, akkor mikor kapja meg., ezért az ügyfelet a hatóság a legminimálisabb ideig tarthatja bizonytalanságban az ügy kimenetelét illetően.  Ha az államigazgatási szerv a hatáskörébe és illetékességébe tartozó ügyekben késedelmesen jár el, azzal súlyos jogsérelmet okoz az ügyfélnek.
A jogorvoslat célja a jog vagy érdek sérelem érdemi orvoslása.  A II. fokú eljárás során a felettes szerv a fellebbezéssel megtámadott határozatot és az azt megelőző eljárást teljes körűen vizsgálja meg tekintet nélkül arra, hogy a fellebbezésben mit sérelmeztek.  Ennek során találhat olyan érdemi kérdést, amely első fokon még nem dőlt el.
A jogorvoslathoz való joggal összefüggésben az Alkotmánybíróság a következőket állapította meg: " A jogorvoslathoz való jog lényegi tartalma az érdemi határozatok tekintetében a más szervhez, vagy ugyanazon szervezeten belüli magasabb fórumhoz való fordulás lehetősége. ( 5/1992. (I.30.) Ab hat.), valamint a következőket fejtette ki: " Minden jogorvoslati jog lényegi eleme a "jogorvoslás" lehetősége vagyis a jogorvoslat fogalmilag és szubsztanciálisan tartalmazza a jogsérelem orvosolhatóságát." ( 23/1998. (VI.9.) Ab hat.)  Azzal, hogy a felettes szerv rendkívül késedelmesen 4 hónap alatt hozta meg a határozatát a jogállamiságból fakadó jogbiztonság és a jogorvoslathoz való joggal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott.

	III. Azon panasz vizsgálata miszerint a határozat indokolása csak jogszabályi hivatkozásokat említ.
Ennél a pontnál azt vizsgáltam, hogy az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. tv. -ben előírt tartalmi kellékeinek megfelelt-e a határozat indokolása.
A vizsgált I. és II. fokú határozattal összefüggésben megállapítottam, hogy sem az I. sem a II. fokú határozat indokolási része nem tartalmazza a jogszabályi hivatkozások rövid lényegi kifejtését.
Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV tv. 43. § c) pontja alapján az indokolásban meg kell jelölni a megállapított tényállást és az annak alapjául szolgáló bizonyítékokat, az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyítást és a mellőzés indokait, az eljárt szakhatóságok megnevezését és azokat a jogszabályokat, amelyek alapján a közigazgatási szerv a határozatot hozta.  Ezzel kapcsolatban a kommentár kifejti azt is, hogy elutasító, vagy kötelezettséget megállapító határozat esetén különösen nagy jelentősége van annak, hogy a közigazgatási szerv határozatának elfogadását biztosíthassa hiszen ezzel tud nyomatékot adni döntésének azzal, hogy meggyőző erővel fokozza az ügyfél önkéntes jogkövetését. Elutasító határozat esetén pedig elősegíti azt, hogy a kérelmező az elutasítás tényleges indokait megismerje és ezzel nem teszi sablonossá a döntések indokolását, hiszen a döntés érdemi és jogi indokolása még nagy tömegű ügy esetében sem válhat formális jellegűvé.
Ezért megállapítom, hogy a jogállamiságból fakadó jogbiztonsággal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott a képviselőtestület azzal a gyakorlatával, hogy a jövedelempótló támogatás elutasításával kapcsolatos fellebbezés elbírálása során hozott határozat indokolási része nem tartalmazza a jogszabályok pontos nevét, számát és az indokoláshoz szükséges mértékben annak rövid tartalmát.

Kezdeményezés
	Élve az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX tv. 21. § (1) bekezdésében foglalt jogkörömmel felkérem a IV. kerületi önkormányzat polgármesterét arra, hogy a jövőben gondoskodjon arról, hogy a képviselőtestület hatáskörébe tartozó döntések a törvényes határidőben megszülessenek, valamint gondoskodjon arról is, hogy a szociális juttatásokról szóló határozatok indokolási része a szükséges mértékben tartalmazza a jogszabályi hivatkozások tartalmi kifejtését is és az alkalmazott jogszabályok címe is szerepeljen a határozat indokolásában.

Budapest, 2000. október 17.

Gönczöl Katalin