OBH 3817/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Fogarassy Edit

Az eljárás megindulása:
	A Zala Megyei Bv. Intézetben fogvatartott moldáv állampolgár beadványában sérelmezte, hogy kirendelt védője egyáltalán nem tartja vele a kapcsolatot, ill. nem kap megfelelő segítséget, hogy a konzulátushoz fordulhasson. Kifogásolta továbbá, hogy hozzátartozói két hónapja semmit sem tudnak róla.
Az ügyben alkotmányos állampolgári jogokkal összefüggő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében a Zala Megyei Főügyészség vezetőjét, valamint a Zala Megyei Területi Ügyvédi Kamara elnökét a panaszban foglaltak kivizsgálására, és a vonatkozó iratok megküldésére kértem.

Érintett alkotmányos jogok:
•	Jogállamiság, jogbiztonság elve (Alkotmány 2. § /1/ bek.);
•	Védelemhez való jog (Alkotmány 57. § /3/ bek.)

Az ügy jogszabályi háttere:
•	1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról (Be.):
47. § Védő részvétele a büntetőeljárásban kötelező, ha
b) a terheltet fogva tartják, az őrizetbevételt kivéve;
c) a terhelt süket, néma, vak, kóros elmeállapotú vagy a magyar nyelvet nem ismeri;
49. § (1) A hatóság védőt rendel ki, ha a terheltnek nincs meghatalmazott védője és a védelem kötelező.
131. § (6) Törvénnyel kihirdetett nemzetközi szerződés rendelkezése alapján
a) a külföldi állampolgárságú gyanúsított ellen, illetőleg
indult eljárás során lehetővé kell tenni, hogy a nyomozási cselekményen a külföldi állam hatóságának tagja jelen lehessen. Az értesítés mellőzhető, ha a késedelem veszéllyel jár. Ebben az esetben a külföldi állam hatóságát az elvégzett nyomozási cselekményről utólag haladéktalanul értesíteni kell.
133. § (4) A külföldi állampolgárságú személy gyanúsítottkénti vagy tanúkénti kihallgatásán jelen lehet államának konzuli tisztviselője.
A törvényhely 1999. március 1. napjától hatályos új (4) bekezdése szerint lehet jelen a külföldi állampolgárságú személy gyanúsítottkénti, vagy tanúkénti kihallgatásán államának konzuli tisztviselője is. E garanciális szabály érvényesülése értesítési kötelezettséget ró a nyomozó hatóságra. A Be. rendelkezése általános jelleggel vonatkozik valamennyi külföldi állampolgárságú személy gyanúsítottkénti, vagy tanúkénti kihallgatására.

•	1987. évi 13. tvr. a konzuli kapcsolatokról Bécsben, 1963. április 24-én elfogadott egyezmény kihirdetésérő:l
36. cikk 1. A küldő állam honosaival kapcsolatos konzuli feladatok gyakorlásának megkönnyítése érdekében:
b) amennyiben az érdekelt személy ezt kéri, a fogadó állam illetékes hatóságai kötelesek késedelem nélkül értesíteni a küldő állam konzuli képviseletét, ha annak konzuli kerületében a küldő állam honosságával rendelkező valamely személyt letartóztattak, bebörtönöztek, előzetes letartóztatásba helyeztek vagy bármely más módon feltartóztattak. A letartóztatott, bebörtönzött, előzetes letartóztatásba helyezett vagy bármely más módon feltartóztatott személy részéről a konzuli képviselethez intézett mindenfajta közlést, a fogadó állam illetékes hatóságai ugyancsak késedelem nélkül kötelesek továbbítani. E hatóságok kötelesek késedelem nélkül felvilágosítani az érdekelt személyt a jelen bekezdés alapján biztosított jogairól;
c) a konzuli tisztviselőknek joguk van ahhoz, hogy a küldő állam letartóztatott, bebörtönzött, előzetes letartóztatásba helyezett vagy bármely más módon feltartóztatott honosát felkeressék, vele személyesen beszéljenek, illetve levelezzenek és ellássák jogi képviseletét. A konzuli tisztviselőknek joguk van felkeresni a küldő állam olyan honosait is, akiket konzuli kerületükben bírói ítélet alapján bebörtönöztek vagy fogvatartanak. A konzuli tisztviselőknek azonban tartózkodniuk kell a bebörtönzött, előzetes letartóztatásba helyezett vagy bármely más módon feltartóztatott személy érdekében való fellépéstől, ha az illető ezt kifejezetten ellenzi.
2. A jelen Cikk 1. bekezdésében említett jogokat a fogadó állam törvényei és más jogszabályai keretében kell gyakorolni, de e törvényeknek és más jogszabályoknak lehetővé kell tenniök azon célok teljes megvalósulását, amelyek érdekében a jelen Cikk az említett jogokat biztosítja.

A vizsgálat megállapításai:
	A legfőbb ügyésztől kapott tájékoztatás szerint a panaszost 2000. február 19-én vették őrizetbe rablás bűntettének alapos gyanúja miatt a Lenti Rendőrkapitányságon. Tolmács jelenlétében még aznap sor került gyanúsítottkénti kihallgatására is, valamint a nyomozó hatóság - a kötelező védelem ellátására - védőt rendelt ki, de az ügyvéd nem tudott részt venni a nyomozati cselekményen.
A panaszost február 21-én - kirendelt védője jelenlétében -  hallgatták meg a Zalaegerszegi Városi Bíróságon előzetes letartóztatásával kapcsolatban. A védő később a gyanúsított és a tanúk kihallgatásakor, ill. a nyomozati iratok ismertetésén is jelen volt. A nyomozás befejezését követően az ügyvéd háromszor - május 16-án, június 13-án és 29-én - kereste fel a panaszost a Zala Megyei Bv. Intézetben, de a fogvatartott elégedetlen volt a tevékenységével, és júliusban panaszt tett ellene a Zala Megyei Ügyvédi Kamaránál. A Lenti Városi Bíróság ezért júliusban új védőt rendelt ki a terhelt számára.
	Az ügyvédi kamara elnöke 2000. november 13-án megtagadta az előzetes vizsgálat elrendelését, és a határozatot azzal a tájékoztatással küldte meg a panaszosnak, hogy a döntés ellen a Magyar Ügyvédi Kamarához fellebbezhet. Az indoklás szerint az ügyvéd igazoló jelentésében előadta, hogy a nyomozati cselekményeken részt vett, továbbá rendszeresen látogatta fogvatartott védencét, ellátta cigarettával, tolmácsolt a hozzátartozóknak, csomagküldést bonyolított le, fénymásolatokat készített. Munkájáért kizárólag a költségeit és kiadásait számolta fel. A rendelkezésre álló adatok alapján nem folytattak le fegyelmi eljárást az ügyvéddel szemben. A panaszos november 24-én személyesen megjelent a kamaránál, és átvette az ügyvéd által írt igazoló jelentést.
	A Lenti Városi Ügyészség 2000. május 8-án vádat emelt a panaszossal szemben önbíráskodás bűntette miatt. Megállapítható, hogy a nyomozás során a rendőrség által kirendelt tolmács minden eljárási cselekménynél jelen volt. A gyanúsított őrizetbe vételekor nem kérte hozzátartozója értesítését; felesége június 16-án látogatta meg a bv. intézetben. A panaszos 2000 májusában levelet írt a moldáv nagykövetnek, amit a Nagykövetség május 10-én átvett, de konzuli tisztviselők nem keresték fel.
A legfőbb ügyész a rendelkezésre álló iratok alapján megállapította, hogy a Lenti Rendőrkapitányság - megsértve a konzuli kapcsolatokról szóló 1963-as bécsi egyezményt, ill. a Be. 133. § (4) bekezdését - nem értesítette a moldáv konzult, és nem tett eleget felvilágosítási kötelezettségének sem. A legfőbb ügyész ezért - a szükséges intézkedés megtétele érdekében - tájékoztatta a Zala Megyei Főügyészséget a nyomozó hatóság munkájában tapasztalt hiányosságról.
	Vizsgálatom során - a kapott tájékoztatás alapján - megállapítottam, hogy a fogvatartott panaszos védelemhez való alkotmányos joga nem szenvedett sérelmet a kirendelt védő eljárásával összefüggésben. 
Visszásságot okozott azonban a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével kapcsolatban, hogy a rendőrség - a Be. előírásai ellenére - elmulasztotta a nagykövetség értesítését. A legfőbb ügyész az adott esetben megtette a szükséges intézkedéseket, de a hasonló jogsértések jövőbeni elkerülése érdekében fenntartom az OBH 3330/2001. számú jelentésemben a belügyminiszternek tett ajánlásomat a bűnügyek rendőrségi nyomozásáról szóló 40/1987. számú BM utasítás XI. fejezetének módosítására vonatkozóan.
Mindezekre tekintettel a legfőbb ügyész válaszát elfogadom, és a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2001. július 13.

Takács Albert