OBH 3628/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Kiss Anikó
Tárgy: Nyomozó hatóság eljárása

Az eljárás megindulása:
	K.I. (továbbiakban: a panaszos) Veszprémben praktizáló ügyvéd azzal a panasszal kereste meg hivatalomat, hogy a Veszprém Megyei Rendőrfőkapitányság és a Veszprémi Rendőrkapitányság évek óta nem rendeli ki védőként, annak ellenére, hogy szerepel a kirendelhető ügyvédek névjegyzékében. Sérelme miatt több ízben intézett panaszt a Veszprém megyei Rendőrfőkapitányhoz, aki utóbbi panaszainak vizsgálatát arra hivatkozással, hogy azok a korábbiakkal azonos tartalmúak mellőzte.
	A panasz alapján az Alkotmány 70/A. §-ában foglalt diszkrimináció tilalma sérelmének gyanúja miatt vizsgálat indult.

A megállapított tényállás:
	Előzmény: A panaszos 1997-ben fordult először hivatalomhoz. Akkori panaszában szintén a védőként való kirendelésének elmaradását sérelmezte. Az 1997-ben lefolytatott vizsgálat során az állampolgári jogok országgyűlési biztosa megállapította, hogy a nyomozó hatóság védők kirendelésével kapcsolatos eljárása nem felel meg az egyenlőség elvének. Az országgyűlési biztos ajánlásában felhívta a Veszprém megyei Rendőrfőkapitányt, hogy " tegye meg a szükséges intézkedést a panaszos védőkénti kirendelése érdekében". Az országgyűlési biztos ajánlásának megfelelően a Veszprém megyei Rendőrfőkapitány utasítást adott ki a panaszos védőkénti kirendelésére.
	Az országgyűlési biztos ajánlását követően a Veszprémi Rendőrkapitányság Közlekedésrendészeti Osztálya, Bűnügyi Osztálya több alkalommal is (például: 1740/2000. Bü., 10/201.Bü., 388/2001.Bü. számú ügyekben) kirendelte a panaszost védőként. A Veszprémi Rendőrfőkapitányság és a Veszprémi Rendőrkapitányság az országgyűlési biztos vizsgálata után kirendelési gyakorlatát annyiban változtatta meg, hogy a védőket 1998-tól az Ügyvédi Kamara által a kirendelhető ügyvédekről készített jegyzék alapján ábécé sorrendben rendeli ki.
	A panaszos 2000 márciusában és júniusában több levelet írt a Veszprém megyei rendőrfőkapitányhoz, melyben a kirendelések elmaradását sérelmezte. A megyei rendőrfőkapitány válaszában tájékoztatta a panaszost a rendőrfőkapitányság és a rendőrkapitányságok kirendelési gyakorlatáról, valamint arról, hogy ha a névsorban következő ügyvéd nem érhető el, a terhelt védelemhez való jogának biztosítása érdekében az ábécé sorrendben utána következő ügyvédet rendelik ki, és csak a névsorban utolsóként szereplő ügyvéd kirendelése után térnek vissza a kimaradottakra. A panaszos a rendőrfőkapitány válaszát nem fogadta el, és ismételten beadványokat írt kirendelése érdekében. 2001. március 14-én a Veszprém megyei rendőrfőkapitány a panaszos újabb panaszának vizsgálatát, mivel az a korábbiakkal azonos tartalmú, a közérdekű bejelentésekről, javaslatokról és panaszokról szóló 1977. évi I. törvény 9. § (2) bekezdése alapján mellőzte.

Érintett alkotmányos jogok:
•	70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.
(2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti.
(3) A Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti.
•	2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

Alkalmazott jogszabályok:
•	A büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény
•	Az ügyvédekről szóló 1998. évi XI. törvény
•	A közérdekű bejelentésekről, javaslatokról és panaszokról szóló 1977. évi I. törvény

A vizsgálat megállapításai:
	" A diszkrimináció tilalma nem jelenti azt, hogy minden, még a végső soron nagyobb társadalmi egyenlőséget célzó megkülönböztetés is tilos. A megkülönböztetés tilalma arra vonatkozik, hogy a jognak mindenkit egyenlőként (egyenlő méltóságú személyként) kell kezelnie, az egyéni szempontok azonos mértékű figyelembevételével kell a jogosultságok és a kedvezmények elosztásának szempontjait meghatározni. " / 9/1990. (IV.25.) AB hat./
	A panaszos beadványában több ízben is utalt arra, hogy idős kora miatt számára a védői kirendelések létfontosságúak. Az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésébe foglalt diszkrimináció tilalma a jogalkalmazókkal szemben megkívánja a személyek törvényben biztosított jogegyenlőségének gyakorlati megvalósítását, az egyenlőként kezelést. Az ügyvédekről szóló 1998. évi XI. törvény 36. § (2) bekezdése szerint az Ügyvédi Kamarának a kirendelhető ügyvédekről a névjegyzéket úgy kell összeállítania, hogy minden ügyvéd az egyenlőség elvének alkalmazásával kerüljön a névjegyzékbe. Ugyanez vonatkozik a védők kirendelésére is, amire szintén az egyenlőség elvének megfelelően kell, hogy sor kerüljön. A Veszprém Megyei Rendőrkapitányság kirendeléssel kapcsolatos gyakorlata, mely alapján a kirendelés a névjegyzékben szereplő ügyvédek közül ábécé sorrendben történik, a diszkrimináció tilalma elvének megfelelően a kirendelhető védők közötti egyenlőséget, egyenlőként kezelést szolgálja. Ez a gyakorlat a terheltek védelemhez való jogának sérelme nélkül minden a jegyzékben szereplő ügyvédnek lehetőséget biztosít a kirendelésre. Az ilyen, a jogegyenlőséget szolgáló gyakorlat nem tesz különbséget a jegyzékben szereplő ügyvédek között sem jogi, sem jogon kívüli szempontok alapján. A védőkénti kirendelés éppoly létfontosságú lehet egy pályakezdő mint egy nyugdíjazás előtt álló ügyvéd számára. A kirendelő hatóságnak ugyanakkor nem kötelessége a jegyzékben szereplő ügyvédek jogon kívüli helyzetének, így  többek között vagyoni helyzetének figyelembe vétele, de kötelessége a terhelt Alkotmányban deklarált védelemhez való jogának maradéktalan biztosítása. A diszkrimináció tilalma tehát csak a jog keretein belül értelmezhető és biztosítható jelen esetben azáltal, hogy a jog a jegyzékben szereplő valamennyi ügyvédnek lehetőséget ad a kirendelésre.
	A rendelkezésemre bocsátott adatok szerint a Veszprémi Rendőrkapitányság és a Veszprém Megyei Rendőrfőkapitányság 1998 és 2000 között 29 alkalommal rendelte ki a panaszost védőként, így az ábécé sorrendben való kirendelés gyakorlata számadatokkal igazoltan sem okozott a panaszos esetében hátrányos megkülönböztetést. Az, hogy a panaszos további  kirendelések elmaradását sérelmező, ismétlődő panaszát a Veszprém megyei Rendőrfőkapitány a közérdekű bejelentésekről szőlő 1977. évi I. törvény 9. § (2) és 17. § (2) bekezdésére - " a korábbiakkal azonos tartalmú ismételt bejelentés vizsgálata mellőzhető" - hivatkozással irattárba helyezte, és erről a panaszost értesítette, sem a diszkrimináció tilalmával sem a jogbiztonsággal összefüggésben visszásságot nem okozott, így a panasz alaptalan.

Budapest, 2001. július 17.

Takács Albert