OBH 3587/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Tomolák Katalin

	Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság elvéből eredő tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben nem okoz visszásságot, ha az eljáró közigazgatási szervek az apai kapcsolattartást a jogszabályoknak megfelelően, igazságügyi szakértő véleményének figyelembevételével, a gyermek érdekét szem előtt tartva szabályozzák.
	A panaszos hivatalunkhoz intézett beadványában arról ír, hogy házasságának felbontását követően gyermekét a bíróság nála helyezte el és ítéletében szabályozta az apai kapcsolattartást. Az apa évekig nem élt kapcsolattartási jogával, így a gyermek szinte alig ismeri őt, a vele való találkozásoktól fél. Ennek ellenére a gyámhivatal egyoldalúan csak az apa érdekeit figyelembe véve, kérelmére a kapcsolattartást újraszabályozta, őt magát pedig a kapcsolattartás akadályozása miatt több alkalommal pénzbírsággal sújtotta.
A panaszos beadványában sérelmezi, hogy a hatóságok gyermeke érdekeit figyelmen kívül hagyva járnak el és mind őt, mind gyermekét sorozatosan zaklatják.
A panaszos által becsatolt, valamint a Veszprém Megyei Közigazgatási Hivatal által  rendelkezésemre  bocsátott iratokból megállapítottam, hogy az apa kapcsolattartását a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Bíróság  3.Pf.21.937/1995 számú ítéletében szabályozta. 
Az apa 1997-ben kérelmet nyújtott be az illetékes gyámhivatalhoz kapcsolattartás újraszabályozása érdekében. Az eljárás során a hatóság igazságügyi szakértőt rendelt ki, aki véleményében kimondja, hogy az apa korlátozott mértékben képes arra, hogy gyermekével kapcsolatot tartson, de a kapcsolatfelvétel és kapcsolattartás lehetősége kettőjük között nem kizárt. A szakértő a kapcsolatfelvételt, lehetőleg szakember segítségével, a fokozatosságot figyelembe véve tartja lehetségesnek.
Miután az anya lakcímváltozása következtében az iratanyag áttételére került sor a kapcsolattartás újraszabályozásáról már a Pápa Város Gyámhivatala rendelkezett a 2/7421-21/99 számú határozatával. Ezen határozat ellen az anya fellebbezést nyújtott be. A megyei közigazgatási hivatal eljárása során újabb szakértőt rendelt ki, akinek véleményéből  az állapítható meg, hogy bár a kapcsolattartás a gyermek egészséges fejlődése érdekében alapvetően fontos 
lenne, a szülők között megromlott viszony miatt szakember bevonása feltétlenül szükséges. A vélemény úgy fogalmaz, hogy: "a gyermek sorsa pillanatnyilag az anya kezében van. Ő pedig jelenleg a gyermeke érdekeit belátni képtelen."
A közigazgatási hivatal figyelembe véve a szakértői véleményben foglaltakat az I. fokú határozatot megváltoztatta, oly módon, hogy a folyamatos kapcsolattartás idejét két napról egy napra csökkentette, a kapcsolattartás helyéül Vaszar község önkormányzatának kultrúháza helyett a Gyermekjóléti Szolgálat helyiségét jelölte meg, az időszakos kapcsolattartás módjáról pedig, a gyermek jelenlegi érdekeit figyelembe véve, nem rendelkezett.
	A házasságról, a családról és a gyámságról szóló 1952. évi IV. törvény 92. § (1) bekezdése kimondja, hogy a gyermeknek joga, hogy különélő szülőjével személyes és közvetlen kapcsolatot tartson fenn.
A törvény (2) bekezdése szerint a szülőnek joga van gyermekével kapcsolatot tartani akkor is, ha szülői felügyeleti joga szünetel.
A törvény (3) bekezdése kivételes esetben, a gyermek érdekében még  azt a szülőt is feljogosítja a kapcsolattartásra, akinek a szülői felügyeleti jogát a bíróság szüntette meg.
A gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról szóló 149/1997. (IX.10.) Kormányrendelet 30. § (5) bekezdése szerint egyezség hiányában a gyámhivatal a szülő és más kapcsolattartásra jogosult méltányos érdekére, körülményeire és a gyermek korára, egészségi állapotára, tanulmányi előmenetelére tekintettel a gyermek érdekében dönt.
Ugyanezen törvény 33. § (1) bekezdése kimondja, hogy a gyermek fejlődését veszélyezteti, ha a szülő vagy más kapcsolattartásra jogosult a gyermeket a szülő vagy a különélő másik szülő ellen neveli, illetve a kapcsolattartásra vonatkozó jogerős határozatnak szándékosan és ismételten nem tesz eleget.
A törvény ezzel kapcsolatban a végrehajtásról is rendelkezik, melynek során a gyámhivatal írásban figyelmezteti a kapcsolattartást akadályozó szülőt magatartásának következményeire, majd ennek eredménytelensége után az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény (Áe.) végrehajtásra vonatkozó szabályai szerint jár el.
Az Áe. 32. §-a pedig lehetővé teszi a gyámhivatal számára, hogy szakértőt rendeljen ki olyan ügyben, melyben jelentős tény, vagy egyéb körülmény megítéléséhez különleges szakértelem szükséges.
	Fentiekre való tekintettel megállapítható, hogy a hatóságok a jogszabályoknak megfelelően jártak el, amikor az apa kérelmére a kapcsolattartás szabályozásáról döntöttek. Bár az I. fokú gyámhivatal a kapcsolattartás újraszabályozása tárgyában hozott határozatában nem rendelkezett körültekintően a kapcsolattartás módját és gyakoriságát illetően, a megyei gyámhivatal határozatában, figyelembe véve az igazságügyi szakértői véleményben 
foglaltakat, betartotta a fokozatosságot, a kapcsolattartást semleges helyen szabályozta és biztosította a szakember jelenlétét, így minden szempontból a gyermek érdekének megfelelően döntött.
	Mindezekre figyelemmel tehát a hatóságok eljárása az Alkotmány 2. § (1)  bekezdésében deklarált jogállamiság elvéből eredő tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben nem okozott visszásságot.

Budapest, 2000. szeptember 6.

Gönczöl Katalin