OBH 3528/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Sátori János

Az eljárás megindítása
	Több állampolgár panasza alapján vizsgálatot indítottam Mezőfalva Nagyközségi Önkormányzat Képviselőtestülete által a köztisztaság fenntartásáról alkotott  9/1998. (III. 1.) Ök. számú rendelet (a továbbiakban: Ör.) alkalmazásával kapcsolatban. 
	A panaszosok azt sérelmezik, hogy a Dunanett Kft.-vel a települési szilárd hulladék elszállítására kötött szerződés felbontása miatt a Polgármesteri Hivatal szabálysértési bírság kiszabását helyezte kilátásba. Tudomásuk szerint több mezőfalvi lakos vagy meg sem kötötte a szerződést a szolgáltatóval, vagy azt utólag felbontották, mégsem háborgatják őket. 

A megállapított tényállás
	A panasz, Mezőfalva Nagyközség Önkormányzata jegyzőjének az ügyben adott tájékoztatása, valamint az Ör. rendelkezései alapján a következőket állapítottam meg.  
	Mezőfalva Nagyközség Önkormányzatának Képviselő-testülete a helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. tv. (a továbbiakban: Ötv.) 16. § (1) bekezdésére hivatkozással alkotta meg az Ör.-t. 
	Az Ör. alapján a szolgáltatás elvégzésével a Dunanett Kft.-t bízták meg, amely gondoskodik a települési szilárd hulladék összegyűjtéséről, elszállításáról és elhelyezéséről.
	A nagyközség jegyzője által adott tájékoztatás szerint abban az esetben indítanak szabálysértési eljárást, ha a szolgáltató jelzi, hogy az ügyfél a szolgáltatási szerződést egyoldalúan felmondja, vagy nem hajlandó megkötni, és az ezt követően részére adott tájékoztatás sem vezet eredményre.

Az ügy jogszabályi háttere

Az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdése szerint a helyi képviselő-testület a feladatkörében rendeletet alkothat, amely nem lehet ellentétes a magasabb szintű jogszabállyal.

Az Ötv. 16. § (1) bekezdése előírja, hogy a képviselő-testület a törvény által nem szabályozott helyi társadalmi viszonyok rendezésére, továbbá törvény felhatalmazása alapján annak végrehajtására önkormányzati rendeletet alkot.

Az Ötv. 8. § (1) bekezdése szerint a helyi önkormányzat feladata a helyi közszolgáltatások körében a településtisztaság biztosítása. 

A Kötv. 1. § (1) bekezdése a települési szilárd hulladék elszállítását közszolgáltatási szerződés keretében megvalósuló közszolgáltatássá minősíti, és e szolgáltatás igénybevételét az ellátott területen lévő ingatlan tulajdonosa, használója számára kötelezővé teszi.
A Kötv. 2. §-a szerint a helyi önkormányzat rendeletben állapítja meg többek között:
•	a közszolgáltatás ellátásának rendjét és módját, a szolgáltató és a tulajdonos ezzel összefüggő jogait és kötelezettségeit, a szolgáltatásra vonatkozó szerződés egyes tartalmi elemeit   Ptk. 226. § (1) bek.;
•	az érintett közfeladattal összefüggő  - jogszabályban nem rendezett -  helyi önkormányzati hatósági feladatot, hatáskört és szabálysértést;
•	az elvégzendő szolgáltatás alapján a tulajdonost terhelő díjfizetési kötelezettséget, a díj mértékét, megfizetésének rendjét, az esetleges kedvezmények eseteit vagy a szolgáltatás ingyenességét. 

A Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 201. §-a  a következőket tartalmazza:
"(1) A szerződéssel kikötött szolgáltatásért - ha a szerződésből vagy a körülményekből kifejezetten más nem következik - ellenszolgáltatás jár. 
(2) Ha a szolgáltatás és ellenszolgáltatás között anélkül, hogy az egyik felet az ajándékozás szándéka vezetné a szerződés megkötése időpontjában, feltűnően nagy az értékkülönbség, a sérelmet szenvedő fél a szerződést megtámadhatja."
A Ptk. 226. §-a szerint 
"(1) Jogszabály meghatározhatja a szerződés egyes tartalmi elemeit és kimondhatja, hogy ezek a szerződésnek akkor is részei, ha a felek eltérően rendelkeznek.
(3) Hatósági ár megállapítására külön törvény szerint kerülhet sor."
A Ptk. 198. § (2) bekezdése szerint jogszabály szerződés kötését kötelezővé teheti.
A Ptk. 198. § (3) bekezdése kimondja, hogy szolgáltatásra irányuló kötelezettség és jogosultság jogszabályból vagy hatósági rendelkezésből szerződéskötés nélkül is keletkezhet, ha a jogszabály vagy a törvényes jogkörében eljáró hatóság így rendelkezik és a kötelezettet, a jogosultat, és a szolgáltatást kellő pontossággal meghatározza. Ebben az esetben - jogszabály vagy hatóság eltérő rendelkezése hiányában -  a szerződésre vonatkozó szabályokat kell megfelelően alkalmazni.
A Ptk. 216. § (1) bekezdése szerint a szerződési akaratot ráutaló magatartással is kifejezésre lehet juttatni.
A Ptk. 216. § (2) bekezdése értelmében a nyilatkozattétel elmulasztása  - ha az nem ráutaló magatartás -  csak akkor minősül elfogadásnak, ha ezt jogszabály rendeli, vagy ha a felek ebben megállapodtak.

A polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. tv. (Pp.) 1. §-a értelmében a természetes és más személyek vagyoni és személyi jogaival kapcsolatban felmerült jogviták során a Pp. alapelveit kell érvényesíteni. 
A szabálysértésekről szóló - 2000. február 28. napjáig hatályban volt 1968. évi I. tv. (Sztv.) 1. §-a úgy rendelkezett, hogy valamely tevékenységet vagy mulasztást törvény, kormányrendelet vagy önkormányzati rendelet nyilváníthat szabálysértéssé.
A szabálysértésekről szóló - 2000 március 1-jén hatálybalépett - 1999. évi LXIX. tv. (hatályos Sztv.) 1. § (1) bekezdése szerint szabálysértés az a jogellenes tevékenységben vagy mulasztásban megnyilvánuló cselekmény, melyet törvény, kormányrendelet vagy önkormányzati rendelet szabálysértésnek nyilvánít, s amelynek elkövetőit az e törvényben meghatározott joghátrány fenyeget.
A hatályos Sztv. 169. § (2) bekezdése kötelezte az önkormányzatokat, hogy 2000. március 1-jéig vizsgálják felül az önkormányzati rendeletekben meghatározott szabálysértési rendelkezéseket és azokat, amelyek e törvény, illetve az egyes szabálysértésekről szóló kormányrendelet rendelkezéseivel nincsenek összhangban, vagy csak megismételik a magasabb szintű jogszabályokban meghatározott szabálysértési tényállást, helyezzék hatályon kívül.

Az Ör.-nek az ügy megítélése szempontjából lényeges előírásai a következőket tartalmazzák:
7. § (2) bekezdés
"Az ingatlan belső részén keletkezett házi szemetet és konyhai hulladékot, kerti hulladékot köteles a tulajdonos elszállíttatni vagy egyéb módon a köregészségügyi szabályoknak megfelelően megsemmisíteni."
14. § (1) bekezdés:
"A település közigazgatási területén a képviselőtestület hosszú távon intézményes hulladékgazdálkodást vezet be. A hulladékgazdálkodást a képviselő-testület által megbízott vállalkozó végzi."
(2) bekezdés:
"A szemétszállítás díját vállalkozó köteles beszedi. Az első féléves díjat tárgyév március 31-ig, a második féléves díjat tárgyév szeptember 30-ig."
(3) bekezdés
"A települési szilárd hulladék összegyűjtésének és elszállításának szolgáltatását a közszolgáltatással ellátott területen lévő minden ingatlan tulajdonosa, használója, valamint a vállalkozók és intézmények kötelesek igénybevenni ."
(4) bekezdés
"Az ingatlan tulajdonosa, használója, aki a megbízott vállalkozóval történő szerződéskötést elmulasztja, megtagadja vagy díjfizetési kötelezettségének nem tesz eleget, szabálysértést követ el és 10.000.- Ft-ig terjedő pénzbírsággal sújtható."
(5) bekezdés:
" A szemétszállítási díjak mértékét e rendelet 1. számú melléklete tartalmazza, melyet a képviselő-testület minden év decemberében felülvizsgál."
17. § a) pont:
"Minden belterületi beépített ingatlan tulajdonosa, bérlője, használója részére a vállalkozó 1 db. hulladéktartályt biztosít, térítés nélkül."
18. § a) pont:
"Az elhelyezett hulladéktartályokat vállalkozó hetente egy alkalommal kiüríti, március 1-jétől október 31-ig. November 1-jétől február 28-ig kéthetente."
22. § (1) bekezdés:
"Aki a rendelet rendelkezéseit megszegi, amennyiben törvény súlyosabb pénzbírságot nem állapít meg, 10.000.- Ft-ig terjedő pénzbírsággal sújtható."
(3) bekezdés:
"A szabálysértés elkövetője helyszíni bírsággal is sújtható, amelynek összege 3.000.- Ft."

I. számú melléklet 1. pont
"Lakosság által fizetendő szemétszállítási díj 1998. évre vonatkozó mértéke lakott ingatlanok esetében 255.- Ft + ÁFA/hó ingatlanonként."

Az Ötv. 95. § (1) bekezdése szerint a Kormány a belügyminiszter közreműködésével a fővárosi, megyei közigazgatási hivatal vezetője útján biztosítja az önkormányzatok törvényességi ellenőrzését.
Az Ötv. 98. § (2) és (3) bekezdései értelmében a közigazgatási hivatal vezetője a fővárosban és a megyében ellátja a helyi önkormányzatok törvényességi ellenőrzését. E jogkörében vizsgálja, hogy a helyi önkormányzat döntései (rendelete, határozata) megfelelnek-e a jogszabályoknak.
Az Ötv. 99. § (1) bekezdése alapján a közigazgatási hivatal vezetője a törvényességi ellenőrzés körében - határidő tűzésével - felhívja az érintettet a törvénysértés megszüntetésére. 

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság (29. § (1) bek.), illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetőleg jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
Az Obtv. 20. § (1) bekezdése szerint ha az országgyűlési biztos a lefolytatott vizsgálat alapján arra a megállapításra jut, hogy az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság fennáll, annak orvoslására - az érintett szerv egyidejű tájékoztatása mellett - ajánlást tehet a visszásságot előidéző szerv felügyeleti szervének.

Az ügyben érintett alkotmányos jogok

A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. törvény (a továbbiakban: Alkotmány) 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

Az Alkotmány 54. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaságban minden embernek vele született joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.

Az Alkotmány 77. § (2) bekezdése szerint az Alkotmány és az alkotmányos jogszabályok a társadalom valamennyi szervezetére, minden állami szervre és állampolgárra egyaránt kötelezőek.

A vizsgálat megállapításai
	A vizsgálat során elsőként azzal a kérdéssel foglalkoztam, kiterjed-e az ügyre és milyen terjedelemben az állampolgári jogok országgyűlési biztosának hatásköre? 
	A települési szilárd hulladék összegyűjtése a Kötv. 1. § (1) értelmében közszolgáltatásnak, az e tevékenységet az önkormányzat megbízásából végző szervezet pedig értelemszerűen közszolgáltatást végző szervezetnek minősül, így tevékenységének vizsgálatára az Obtv. 16. § (1) bekezdése alapján az országgyűlési biztos hatásköre kiterjed.
	A Kötv.-ben foglalt felhatalmazás alapján kiadott Ör. tekintetében az állampolgári jogok országgyűlési biztosának közvetlen intézkedési jogosultsága nincs.
	Az Obtv. 16. § (1) bekezdésében és 29. § (1) bekezdésében foglaltak egybevetéséből ugyanis az következik, hogy az országgyűlési biztos vizsgálati és intézkedési jogosultsága a helyi önkormányzat rendeletalkotó tevékenységére, azaz a rendelet előkészítésére és magára a rendeletre - miután ez nem hatósági tevékenység - nem terjed ki.
	Az önkormányzatok törvényességi ellenőrzése az Ötv. 98. § (2) és (3) bekezdései értelmében az illetékes megyei közigazgatási hivatal vezetőjének hatáskörébe tartozik. Az önkormányzati rendelet mint jogszabály alkotmányosságának utólagos vizsgálatára pedig az Alkotmánybíróság jogosult.
	A vizsgálat további kérdése az volt, hogy az Ör. alkalmazása során keletkezhettek-e az említett alkotmányos előírásokkal kapcsolatos visszásságok?
	Az önkormányzatok a Kötv.-ben foglalt felhatalmazás alapján nagyfokú önállósággal rendelkeznek, a települési szilárd hulladék elszállítási díjának és a díjfizetés alapjának megállapítása során. Mivel törvényi felhatalmazás alapján szerződéses jogviszony elemeit szabályozzák, tiszteletben kell tartaniuk a Ptk. 1. § (1) bekezdésben foglaltakból eredő azt az alkotmányos követelményt, amely szerint az önkormányzatoknak a gazdasági szervezetek és az állampolgárok személyi viszonyait szabályozó jogszabályokat a Ptk.-val összhangban, arra figyelemmel kell értelmezni. (52/1998. (XI.27.) AB határozat)
	Az Alkotmánybíróság több határozatában is rámutatott arra, hogy a szolgáltatás-ellenszolgáltatás egyenértékűségének tiszteletben tartása az önkormányzatokkal szemben is olyan alapvető követelmény, amelyet a szemétszállítási díj meghatározására irányuló rendeletalkotásukkor nem hagyhatnak figyelmen kívül. (54/1998. (XI.27.) AB határozat, 52/1998. (XI.27.) AB határozat,  55/1998. (XI.27.) AB határozat stb.)
	Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint az igazi arányosságot az olyan tartalmú rendelkezés valósítja meg, amely a díjtétel megállapítását az elszállított szemét mennyiségéhez igazítja. (52/1998. (XI.27.) AB határozat)
	Lényeges követelmény, hogy a közszolgáltatás díja az általány jellegtől a ténylegesen ellátott szolgáltatás ellenértékéhez közelítsen, a jogalkotó az érintett csoportokhoz tartozók körülményeit megfelelő figyelemmel, körültekintéssel és méltányossággal értékelje. (43/1997. (VII.1.) AB határozat)
	A jóhiszeműség és a tisztesség elvének való megfelelés Ptk.-beli szabálya erősíti az önkormányzatokkal szemben azt a követelményt, hogy amikor a szemétszállítási díj meghatározásakor a díj összegét nem a tényleges szemét kibocsátáshoz, és az elszállított szemét mennyiségéhez, hanem az azt tükröző más mutatóhoz (pl. a szobák és más helyiségek száma, nagysága, a lakásban élő személyek száma, a kiürített tartóedények száma, űrmérete stb.) kötik, fokozottan törekedjenek a szolgáltatás és ellenszolgáltatás egyenértékűségének megvalósítására.
	Az Alkotmánybíróságnak a témára vonatkozó döntéseiben megfogalmazott követelmények megvalósítása különböző módszerekkel is lehetséges. A gyakorlatban több önkormányzat is alkalmaz az alkotmányos követelményeknek megfelelő megoldást. 
	Az Ör. gyakorlati  alkalmazása több tekintetben is alkotmányos visszásságot okoz, illetve okozhat. 

Az Ör. 1. számú mellékletének 1) pontja  az elszállított szemét mennyiségétől független átalánydíjat állapít meg a szemét elszállításáért. Az Ör. nem tartalmaz előírást az alkalmazandó hulladéktartály méretére, vagy arra vonatkozóan, hogy különféle méretű tartályokat is lehet alkalmazni. A szabályozásnak ez a módja nincs figyelemmel a szolgáltatás-ellenszolgáltatás arányosságának Ptk.-beli követelményére, ez pedig arra utal, hogy a jogalkotó az érintett csoportokhoz tartozók körülményeit nem értékelte az Alkotmánybíróság által meghatározott követelményeknek megfelelő figyelemmel, körültekintéssel és méltányossággal. Mindez az Ör. alkalmazása során a jogállamisággal összefüggő alkotmányos visszásságokhoz vezet. 
	A jogállamiságból fakadó jogbiztonsággal összefüggő alkotmányos visszásságot eredményez az Ör.-nek az a szabálya,, mely szerint az ingatlan belső részén keletkezett házi szemetet és konyhai, kerti hulladékot köteles a tulajdonos elszállíttatni vagy egyéb módon a közegészségügyi szabályoknak megfelelően megsemmisíteni (Ör. 7. § (2) bekezdés). 
	Ez a szabály megtévesztő, mert azt a látszatot kelti, mintha a tulajdonos választhatna a keletkezett hulladék elszállíttatása, vagy megsemmisítése között. Ez azonban ellentétes  Kötv. 1. § (1) bekezdésével, amely szerint a hulladékszállítási közszolgáltatást az ellátott területen kötelező igénybevenni. A Kötv. tehát nem teszi lehetővé a hulladék helyben történő megsemmisítését. Ugyanakkor az Ör. 14. § (3) bekezdése maga is előírja az ellátott területen a közszolgáltatás kötelező igénybevételét, az ellátott területet azonban nem jelöli meg. Mindez félreértésekre, eltérő jogértelmezésre és jogalkalmazásra, valamint ebből eredő jogvitákra adhat okot. 
	Feltehetőleg ez a szabályozás vezette félre a panaszosokat is, amikor úgy vélték, hogy lehetőségük van a szolgáltatás igénybevételének mellőzésére, a szolgáltatási szerződés felbontására.
	A Kötv . 1. § (1) bekezdésében foglaltakra figyelemmel nem valósul meg alkotmányos visszásság azáltal, hogy az Ör. előírja a közszolgáltatás kötelező igénybevételét, emiatt tehát intézkedés tételére nincs lehetőségem.
	A jogállamisággal összefüggő alkotmányos visszásságot valósít meg azonban, ha az Ör. 14. § (4) bekezdése, vagy 22. § (1) és (3) bekezdései alapján abból az okból indul szabálysértési eljárás valaki ellen, hogy elmulasztja vagy megtagadja a vállalkozóval a közszolgáltatási szerződés megkötését, vagy díjfizetési kötelezettségének nem tesz eleget.
	A Kötv. hatálya alá tartozó közszolgáltatás a polgári jogviszonyok körébe tartozik, melynek sajátossága, hogy a szerződés létrehozása, a szolgáltatás igénybevétele jogszabály alapján kötelező, és jogszabály állapítja meg a szerződés egyes tartalmi elemeit, így a szolgáltatásért fizetendő díj mértékét is. Miután a polgári jog körébe tartozó szerződéses jogviszonyról van szó, így az ezzel kapcsolatos jogviták rendezése is csak a polgári jog szabályai szerint történhet. A teljesítéssel vagy a fizetendő díjjal kapcsolatos vita esetén  - ideértve azt is, ha a szolgáltatás igénybevételére kötelezett nem fizeti meg a díjat -  a Ptk. és a Pp. szabályait kell alkalmazni. A meg nem fizetett közszolgáltatási díj érvényesítése a polgári jog, a polgári eljárásjog szabályai alapján, behajtása pedig a bírósági végrehajtás szabályairól szóló 1994. évi LIII. törvény alapján lehetséges.
	Az Alkotmánybíróság  19/1998. (V. 22.) AB határozatában úgy foglalt állást, hogy az önkormányzat részére az Alkotmány 44/A. § (1) bek. a) pontja, és az Ötv. 16. § (1) bekezdése által biztosított rendeletalkotási jog nem jelenti azt, hogy a helyi önkormányzat bármely jogellenes magatartást szabálysértéssé nyilváníthat. A szabálysértés a közigazgatás-ellenes magatartások, illetőleg az emberi együttélés szabályait sértő magatartások, az un. kriminális cselekmények szankcionálására hivatott jogintézmény (63/1997. (XII. 11.) AB hat.).  A szabálysértés intézményének e rendeltetésével összeegyeztethetetlen az, hogy a jogalkotó - valamely közjogi védelmet igénylő közérdek nélkül  -  önmagában a polgári jogi szerződésből eredő kötelezettség nem teljesítését szabálysértéssé nyilvánítsa. 
	Az Ör. megalkotásakor érvényben levő és a hatályos Sztv. 1. §-a is az önkormányzat eredeti jogalkotó hatáskörére tekintettel ruházza fel a helyi önkormányzatot a jogellenes magatartás szabálysértéssé nyilvánításának jogával. A helyi önkormányzatot megillető e jogosítvány arra szolgál, hogy az önkormányzat az eredeti jogalkotási hatáskörében meghatározott közigazgatási jogi előírások és társadalmi együttélési szabályok megsértését szankcionálja. Az önkormányzat rendelete nem lehet ellentétes magasabb szintű jogszabállyal, ezért  a  helyi önkormányzat nem nyilváníthat szabálysértéssé olyan jogellenes magatartásokat, amelyek jogkövetkezményeit, szankcióit magasabb szintű jogszabály szabályozza.
	A közszolgáltatásnak minősülő települési szilárd hulladék elszállításának  kérdéseit alapvetően a Ptk. és a Kötv. mint az Ör.-nél magasabb szintű jogszabály szabályozza. A közszolgáltatási szerződés tartalmára vonatkozó szabályokat a Kötv. felhatalmazása alapján a Ptk. keretei között a helyi önkormányzat is megállapíthat rendeletében, ezzel azonban a közszolgáltatási jogviszony nem lép ki a polgári jog keretei közül.  Ezért  a Kötv. 2. § (2) bek. e) pontja által megállapított szabálysértési rendeletalkotási felhatalmazás nem terjed ki arra, hogy a közszolgáltatási szerződés megkötésére, teljesítésére vonatkozó kötelezettségek elmulasztását az önkormányzat szabálysértéssé nyilvánítsa.
	Mindezek alapján a helyi önkormányzatnak a hatályos Sztv. 169. § (2) bek. alapján összhangba kellett volna hoznia a magasabb rendű jogszabályok előírásaival az Ör. 15. § (2) bekezdésében megállapított szabálysértési tényállást.
	A rendeletalkotó önkormányzat az Ör. megalkotása során figyelmen kívül hagyta, hogy a közszolgáltatási szerződésből eredő kötelezettség és jogosultság létrejöttéhez nem feltétlenül szükséges a szerződés alakszerű megkötése, a felek által történő aláírása, ha jogszabály így rendelkezik és a  rendelkezés megfelel a Ptk. 198. § (3) bekezdésében megállapított tartalmi követelményeknek. 
	A Ptk. előírásai alapján tehát indokolatlan a szerződés aláírásának az Ör.-ben történő előírása.
	A Ptk.-nak a szerződésre vonatkozó szabályai szerint (201. § (1) bek.) a szolgáltatásért ellenszolgáltatás jár. E szabály általánosan elterjedt alkalmazása szerint az ellenszolgáltatást általában a szolgáltatás elvégzése után lehet követelni. Ettől eltérő megállapodásra a feleknek lehetősége van. Abban az esetben azonban, ha a szolgáltatás igénybevétele jogszabály alapján kötelező és a szerződés alapvető tartalmi elemeit is jogszabály határozza meg, különös figyelmet kell fordítani arra, hogy a gyengébb pozicióban lévő állampolgárt megillető szerződési szabadságot a jogszabály csak a cél eléréséhez szükséges mértékig, azzal arányosan korlátozza. Ez következik az emberi méltósághoz való alkotmányos jogból eredő önrendelkezési jogból.
	Az Alkotmány 54. § (1) bekezdése az emberi méltósághoz való jogot minden ember vele született jogaként deklarálja, amelytől senkit sem lehet önkényesen megfosztani. Az emberi méltósághoz való jog  - amint erre a Alkotmánybíróság az 1/1994. (I. 7.) AB számú határozatában rámutatott, magában foglalja az önrendelkezés szabadságához való alkotmányos alapjogot, amelynek korlátozása kizárólag az Alkotmány 8. § (2) bekezdésében foglalt rendelkezés keretein belül történhet meg. E szerint az alapvető jogokra és kötelezettségekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg, alapvető jog lényeges tartalmát azonban törvény sem korlátozhatja.
	Az önrendelkezési jog fontos eleme a cselekvési szabadság, melynek értelmében az egyén jogosult arra, hogy polgári jogi jogviszonyait a törvények keretei között szabadon rendezze, maga döntsön polgári jogi szerződéseinek tartalmáról.
	A szerződési szabadság törvénnyel és törvényes falhatalmazás alapján alacsonyabb szintű jogszabállyal is korlátozható. Törvény előírhat szerződéskötési kötelezettséget és meghatározhatja a szerződés egyes tartalmi elemeit. Ilyen törvény, illetve jogszabály a Kötv. és a Kötv. felhatalmazásának keretei között kiadott önkormányzati rendelet is.
	A szerződési szabadság aránytalan korlátozásához és ezáltal alkotmányos visszássághoz vezet azonban, ha a közszolgáltatásért járó díj előre történő beszedését írja elő a települési önkormányzat. Az Ör. 14. § (2) bekezdéséből az következik, hogy a szilárd hulladék elszállításáért megállapított díjat minden év II. és IV. negyedévére előre kell megfizetni a tárgyi negyedévi szolgáltatások teljesítése előtt. Ilyen rendelkezés hozatalára azonban a Kötv. 2. § f) pontjában az önkormányzatok részére adott felhatalmazás nem terjed ki, nyilvánvalóan azzal összefüggésben, hogy ez már az alkotmányos önrendelkezési jog aránytalan korlátozása lenne.

A j á n l á s
	Az Obtv. 20. §-a alapján a következő ajánlást teszem:
	Felkérem a Fejér Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjét, hogy kezdeményezze Mezőfalva Nagyközség Önkormányzatának Képviselőtestülete által alkotott 9/1998. (III.1.) Ök. számú rendelet  felülvizsgálatát és  módosítását.
A módosítás során szükséges
•	az Ör. 7. § (2) bekezdésének összhangba hozatala a Kötv. 1. § (1) bekezdésével;
•	az Ör. 14. § (2) bekezdésének összhangba hozatala a Ptk. és az Alkotmány előírásaival;
•	az Ör. 14. § (4)  bekezdésének hatályon kívül helyezése és 22. §-ának módosítása úgy,  hogy a polgári jogi jogviszonnyal kapcsolatos mulasztások ne minősüljenek szabálysértésnek; 
•	az Ör. módosításával differenciáltabb szabályozással indokolt törekedni közszolgáltatási díj megállapítása során a szolgáltatás-ellenszolgáltatás arányosságának megvalósítására, meg kell határozni a közszolgáltatásba bevont területet, a közszolgáltatási szerződés létrejöttét a Ptk.-val összhangban kell szabályozni.

Budapest, 2000. október 12.

Gönczöl Katalin